ŽIVOT, LARRY I POTRAGA ZA NESREĆOM NEŠTO KAO POVIJEST AMERIKE
Dana 14. kolovoza 1945. Japan se predao Saveznicima
i Drugi svjetski rat napokon je završio.
Amerikanci su slavili na ulicama.
To je ozračje zabilježeno na legendarnoj fotografiji
koju je za časopis Life snimio Alfred Eisenstaedt.
Mornar u odori strastveno ljubi medicinsku tehničarku
usred prepunog Times Squarea.
To je postao simbol američkog ponosa i pobjede.
No fotografije ne prenose cijelu priču.
Rat je gotov!
Pobijedili smo! -Tako je! Uspjeli smo!
Uspjeli smo!
Pobjeda! -Pobijedili smo.
Ne! Miči šape s mene, frajeru!
Rat je gotov.
Pa? -Rat je gotov!
Pusti me! -Slavimo.
Bolestan si? -Nisam, svi se ljube.
Nije tako, to samo ti radiš. -Ne.
Perverznjače!
Ne, nisam! -Jesi! Nečija sam djevojka!
Dobro. -Johnny!
Što? Pusti Johnnyja.
Evo Johnnyja. -Koji kurac?
Dođi! Johnny!
Johnny? -Agnes, ovaj te ljigavac gnjavi?
Da. -Ma ne, Johnny.
Pokušao me poljubiti. -Pokušao si je poljubiti?
Svi se ljube. -Ne.
Molim? -Nemoj, Johnny.
Zamahnuo si prema meni? -Ne, nisam.
Napada mornara! -Ne!
Stani! Napadaš Johnnyja? -Na Dan pobjede nad Japanom?
Ne, ne napadam Johnnyja.
Sigurno je nacist.
Ne, nisam. -I perverznjak.
Nacist? Nisam. Johnny.
Čekajte. -Pokažite mu!
Što? Ne! -Drž'te ga!
Ne!
Godine 1841. William Henry Harrison postao je deveti predsjednik SAD-a.
Usprkos hladnom i lošem vremenu,
taj 68-godišnji predsjednik održao je najdulji inauguracijski govor u povijesti.
Trajao je gotovo dva sata, a on nije imao kaput.
Harrison se, naravno, ubrzo razbolio,
a liječnik mu je propisao
zmijski otrov, laksative, pijavice, živu i opijum.
Od toga mu je bilo još gore.
Svi su imali mišljenje o tome kako mu pomoći da se oporavi,
ali, nažalost, najviše su slušali onoga koji je najmanje znao.
Dobar dan, gđo Harrison.
Lawrence, drago mi je što vas vidim. -Također.
G. predsjedniče, čestitam. -Hvala, Lawrence.
Imam novi duhan. Kako vam se sviđa miris?
Nije mi po volji. -Ništa ne osjećam.
Ima dašak trešnje. Osjećate li?
Ne, ne osjećam trešnju.
Nikako? -Samo miris dima.
Imam pitanje za vas. -Naravno.
Koliko ste Indijanaca pobili? -Osobno?
Probadali ste ih ili ustrijelili?
Neke sam ustrijelio,
neki su pali od mojeg mača,
a neki su umrli od dosade slušajući moj govor.
Sad shvaćam zašto se tako dobro slažete.
Vrlo duhovito.
Uz dužno poštovanje, izgledate kao da bi vas Indijanac srušio da puhne u vas.
Ne izgledate baš čvrsto. -Uz dužno poštovanje,
dužni ste mu malo poštovanja.
Istini za volju, iako nisam najsigurniji na nogama,
mislim da me nitko ne može lako prevrnuti.
Prevrtljivi kanu.
Kanu je prevrtljiv, a ne predsjednik.
Vidim da nemate kaput. Prohladno je.
Vama nije? -Divan je dan.
Mislio sam da mi kaput ne treba. -Ali vi ste predsjednik.
Bilo tko ga može pridržati. I gđa Harrison.
Ne, gđa Harrison neće držati kaput.
Nemate mnogo iskustva s prvom damom.
Mislim da ga ni ne želim. Netko može držati kaput.
Postaje vrlo hladno. Ne želimo da se predsjednik smrzava i govori da je ledeno.
Govorim istinu. Dobro mi je.
Neću vas zadržavati.
Sad je predsjednik. Poput liječnika je!
Ma ne. -Razgovarajte i krenite dalje.
Bilo kako bilo, čestitam. Jedva čekam početi raditi.
Hvala. Bilo mi je drago.
Gospodine? Jeste li dobro?
Posve sam dobro.
Sigurno? Odakle taj kašalj?
U ovo doba godine muči me peludna groznica.
U ožujku? -Naravno.
Rukovali ste se sa mnom.
Pružili ste mi ruku. -Niste je trebali prihvatiti.
Nisam htio biti nepristojan.
Meni se čini... Slušajte.
Nepristojno je pružiti ruku ako ste prehlađeni ili bolesni.
U mojem ste unutarnjem krugu.
Kad ispružite ruku, moram i ja svoju i rukovati se s vama.
To je posve nužno.
Kako ne shvaćate?
Dobro. -Gospode.
Shvatio.
Dušo. -Je li sve u redu?
G. predsjedniče?
Osjećam se pomalo slabo.
Pozovite liječnike.
Još vrućih ručnika, sestro.
Kako mu je?
Predsjednikova groznica ne kopni.
Činite li sve što možete? -Puštamo mu krv, dajemo mu opijum.
Sad ćemo početi s pijavicama.
Imate li ih dovoljno? -Imamo.
Polažemo sve nade u pijavice. -Hvala.
Dobar dan. Kako ste?
Dragi. -Martha.
Doktore, kako mu je? -Predsjedniku nije dobro.
Bio sam na inauguraciji. -Dobro.
Nije nosio kaput. -Bilo je ledeno.
Ludo. Gomila ljudi mogla ga je pridržati.
I njegova žena. -Nije htjela. To joj je ispod časti.
Bilo tko mu je mogao ponijeti kaput.
Treba ga ponijeti. Bolje da ga ima.
Koja je mana? -Nema je.
Bio je egoističan što nije odjenuo kaput.
Pravio se važan. Rukovali smo se.
Bojim se da sam se zarazio istom boljkom. Nešto me grebe u grlu.
Pitajte svojeg liječnika. -Stojim pokraj liječnika.
Ali posvećen sam predsjedniku. -Da, shvatio sam.
Posvećeni ste mu. -Tako je.
Tako i treba. Ne želim vas prekidati.
Samo bacite pogled. -Neću vam gledati u usta.
Pogledajte. -Neću.
Brinem se o jednom pacijentu, vođi ove zemlje.
Niste mu posvećeni u ovom trenutku.
U krevetu je, a vi ste ovdje.
Pripremam pijavice. Slušam kako diše.
Pratim učinke opijuma. Posvećen sam mu.
Posvetite se napola meni. -To ne postoji. Niste bili posvećeni.
Kad mi je bratić bio bolestan, donio sam mu peciva.
Neću gledati. Neću. Gledam vas u oči.
Ako me gledate u oči,
spustite malo pogled i vidjet ćete usta.
To je drukčiji pogled. -Pogledajte.
Neću. A sad oprostite. Moram se posvetiti predsjedniku.
Dobro, posvećeni ste mu. A on?
I on. -I ja sam posvećen.
Treba simultanu posvećenost?
Da, mi smo dva posvećena liječnika.
Imam pitanje.
Jeste li potajice bili sretni kad se razbolio?
Nisam. Otišao sam u crkvu i zaplakao. -Molim vas.
Da ja završim kao predsjednik, kako biste se osjećali?
Biste li bili predsjednik? -Ne bih.
Grad je pun bolesnika. U močvari je. Odvratno je.
Koliko naplaćujete preglede u ordinaciji?
Ordinacija mi je u Bijeloj kući. To ne bi bilo moguće.
Zašto ne mogu doći u Bijelu kuću? -Primam ugovorene pacijente.
A moj je jedini ugovoreni pacijent predsjednik.
Cijeli dan ne radite ništa?
Ako ne radim ništa, obavio sam svoj posao.
Muktaroš ste koji živi u Bijeloj kući. -Nisam.
Predviđamo probleme
i sprječavamo prijetnje njegovu zdravlju.
Zašto mu niste ponijeli kaput? -Lawrence, molim vas!
Doktore, hvala na pomoći. -Meni to ne smeta.
Da? Dobro. -Nimalo.
Dušo.
Malo octa.
Oprostite što smetam.
Bio sam na inauguraciji i rukovao se s njime.
Vidite koliko je bolestan.
Koliko brzo moram upotrijebiti sapun i vodu?
Imate deset sekunda. -Deset?
Samo toliko? -Da.
To je ludo! Onda se smijem rukovati samo u zahodu!
Moram hodati uokolo s kantom i sapunom.
Ne, bez hrane! -Što? Zašto?
Prehlada se hrani, ali vrućica se izgladnjuje.
Ne slažem se. Prehlada se izgladnjuje, a vrućica se hrani.
Ne, obratno. Liječnik ste?
Nisam, ali moja je majka uvijek tako govorila.
Kad sam imao šarlah,
majka me šopala bez prestanka.
Dobro sam sedam kilograma i oporavio se za sedam dana.
Bila je liječnica? -Uzgajivačica šnaucera.
Ali svjetska žena. -Još je s nama?
Umrla je od šarlaha jer smo ostali bez hrane.
Izgladni vrućicu, nahrani prehladu, pa ćeš do stote živjeti u skladu.
Ne, izgladni prehladu, nahrani vrućicu, doživjet ćeš stotu, kažem ti ja.
Možda imate pravo. Tako je.
Ne. -Vrućica se hrani.
U školi smo hranili oboje.
I to je pogrešno.
Nahrani prehladu, izgladni... -Čuvaj snagu.
Kad gladujete, umrete.
Nahranite vrućicu!
Za Boga miloga, nahranite ga.
Nahranite vrućicu. -Ima li još čokoladne torte?
Nahranite čovjeka! -Nisam rekao da ne smije uzeti ni zalogaj.
Složite mu nešto. -Dobro.
Spremni? Imamo restani krumpir.
Kako je fino! -Trebao sam nositi kaput.
Idući put.
Mrtav je. -Dušo, ne!
Ne! -Što je ovo?
Zašto je posvuda hrana? -Predsjednik je nešto prezalogajio.
Zar ne znate prvo pravilo medicine? Prehlada se hrani, a vrućica izgladnjuje.
Rekao sam vam. -A ja...
Ne organizira se tulum!
Predsjedniku su crijeva prsnula, a vi ste ga hranili?
Ljudi su se zbunili...
Ovo je skandal! Tko je odgovoran za to?
Dođite po još!
Odrezak od Lundyja, g. predsjedniče!
Potkraj 1846. pioniri na putu za Kaliforniju,
koje je predvodio George Donner, zapeli su visoko u planinama
zbog ranog obilnog snijega.
Spasioci su pokušavali doći do njih, no uspjeli su se probiti
tek četiri mjeseca nakon što su kola zaglavila.
Kako je ponestalo hrane,
pioniri su morali poduzeti drastične mjere.
Pod time mislim na kanibalizam.
Kad kažem kanibalizam, mislim da su jeli jedni druge.
To je bila tragedija za one koji su preminuli,
a za one koji su preživjeli
to je bilo teško objasniti.
Blagi Bože!
Donnerova skupino!
Stigli su! -Donnerova skupino!
Pronašli smo vas! -Evo ih.
Bok. -Pozdrav.
Snijeg se napokon otopio, pa smo mogli doći do vas.
Hvala Bogu što ste živi. -Lijepo što smo vas našli.
Vidi ti to. -Pozdrav svima.
Lijepo od vas.
Spašeni smo. -Evo ih.
To su spasioci.
Volio bih biti među spasiocima,
pa da mi ljudi budu dužni do kraja života zato što sam ih spasio.
Kao da su lavu izvukli trn iz šape.
Ne očekujte to od mene.
Dobro izgledate.
Da. -Dobro smo.
Dobro smo. Živi smo. -Da.
Dobro smo, s obzirom na sve.
S obzirom na sve. Uspjeli smo preživjeti.
Izgledate kao kad ste otišli iz Salt Lake Cityja.
Pa znate... -Lijepo od vas.
Odlično izgledate. -Krasan kompliment.
Hvala. Dražesno.
Gdje su ostali?
Na koga točno mislite?
Dobro pitanje. -Neloše.
Dobro pitanje. -Baš dobro.
Gdje su svi? -To je pitanje.
Imamo odgovor. -Imamo.
Jednostavan je. -Da. Nisu ovdje.
Tako je. Nisu. -Nisu ovdje.
Vidim. -Mi smo ovdje.
Oni nisu. -A gdje su?
Da.
Pa... -Istini za volju.
Istini za volju, otišli su. Odoše.
Usred zime?
Prijelaz je pun snijega!
Preklinjao sam ih da ne odu,
ali svejedno su otišli.
Niste se posvađali? -Nismo. Bili smo ujedinjeni.
I nitko nije umro.
Ne, nitko nije umro. -Nisu ovdje skončali.
Zaboga, ne. Nisu se ni razboljeli.
Nitko nije umro. -Baš nitko.
Nitko nije ondje umro. -Ne.
Nitko nije umro ondje. -Nitko.
Nitko nije umro ondje, hvala Bogu.
Oprostite, ali kako ste preživjeli bez hrane?
Da. -Da.
Ovaj lik... -A mislio sam da je gotovo.
Kako je lud. -Čekaj.
I postavi novo pitanje.
Je li to pitanje bolje od prvoga? -Bolje je od prvoga!
Pitanje je očito. -Ali nije ništa manje fantastično.
S obzirom na to da je to pitanje fenomenalno, neka bude posljednje.
A koji je odgovor? Kako ste preživjeli?
To je najbolje pitanje. -I posljednje jer je tako dobro.
Odgovor je lak.
Meni je previše bolno prisjećati se detalja.
Ovaj je čovjek proveo četiri dana u šatoru. Nije htio izaći.
Grozno. -Jacobe, što...
Bilo je teško. Dobro je. -Kako ste još preživjeli?
Vraćam se u šator. -Nemoj!
Moram! -Ne!
Nije mi mjesto... Dobro.
Saberi se! -Oprostite što vas uzrujavam.
Dosta više tih pitanja! Previše je.
Sigurno su vas osjećaji svladali. -Da, tako je.
Ne mogu se načuditi tomu kako dobro izgledate.
To je lijepo čuti.
Hvala još jedanput. Dijelite krasne komplimente.
Kakav to miris osjećam? -Gulaš je gotov.
Ne, nije. Nije.
Baci posudu. -Što?
Benjamin Donner! -Što se događa?
Ovo su spasioci.
Bok! -Benjamine Donnere, dobro izgledate.
Da, dobro sam. -Izgledate odlično. Baš odlično.
Da, to je od svježeg zraka. Na njemu svatko...
I znate što volim? Sjeći drva.
Obožavam to. -Pravi je drvosječa.
Izvrsna tjelovježba.
Takav je jer je sjekao drva? -I od pretjerane masturbacije.
Pa da. -Da, pretjerao sam.
Stavi uzicu na šator. Tako znamo.
To je signal. -Drvosječa je umoran.
Drvosječa spava.
Što je u loncu?
-Što je u loncu!
U loncu! -Čuj ti njega!
Opet nevjerojatno pitanje!
Legenda!
Kako mu to uspijeva?
Što je ono pitao? -Da.
Što je u loncu?
Medvjed!
Cijelu ste zimu preživjeli
na jednom medvjedu?
Ali medvjed je pojeo svinju. Imali smo dva obroka.
I lovili smo ribu u ledu.
Hvala Bogu na tomu.
Gdje su vam štapovi? -Nemamo ih.
Kako su onda lovili? -Rukama.
Ne trebam štap. -Rukama?
Razbijem led, objesim crva,
gurnem ga u vodu, lamatam njime.
Onda ga riba proguta. -Tlo je smrznuto.
Odakle crvi? -Ovako...
Duhovita priča. -Drvosječa sam. Siječem stabla.
Stabla su puna crva.
Crvi iz stabla. -Iz stabla.
A ribe obožavaju crve iz stabala.
Ne mogu ih se zasititi. To im je poslastica.
Crve ste uzeli iz stabla,
a zatim ste ribu lovili rukama?
Odličan sažetak.
Ono su kola Stantonovih. Ovdje su?
Da. Gdje su?
Stantoni.
Koja priča. -Stantoni.
Rekli smo da ih nikad više nećemo spominjati.
Ne želite to čuti.
Eliza, ispričaj im priču.
Benjamine, daj ti. Znam da ti je na vrhu jezika.
Bila mi je, ali zaboravio sam je. Tebi sam prepričao sve pojedinosti.
Najbolje da to ispriča onaj koji je sve vidio.
George, reci nam što si vidio toga dana.
Znam da je teško.
Samo polako.
Ovako je to bilo. Golema se ptica spustila s neba,
zgrabila sedmogodišnjeg Isaiju i otišla.
To je vidjela Melanie.
Uhvatila je Isaiju.
A siroti Charlie... -Charlie.
Charlie je zgrabio Melanie.
A onda je desetogodišnji Isaiah zgrabio Melanie i ptica je odletjela.
Samo malo.
Dvojica su Isaiah? -Da, dvojica.
Obojica su nestala toga dana s pticom.
Ne znam je li to uopće bila ptica. Prije prapovijesna životinja.
Sigurna sam da je bio dinosaur.
Jeste li slučajno vidjeli divovsku pticu
koja na nebo nosi četveročlanu obitelj?
Zanima me što se dogodilo Stantonima,
Tylerima i Eddyjima!
Koji se vrag događa?!
Rekli smo vam.
Zašto? Što želite reći? Mislite da smo ih pojeli?
Nisam to spominjao.
Pa da, nema razloga.
Nitko ne bi nikoga pojeo. To bi bila ludost.
To bi bilo grozno.
Pa nismo valjda ljudožderi.
Zaboga, nikako. Odvratno! -Ne jedemo ljude.
No s druge strane,
da naletim na skupinu ljudoždera u šumi
i ponude me slasnim malim prstom,
iz pristojnosti bih zagrizao.
Kušala bih jedan. -A da me ta ista skupina
ponudi srednje pečenim komadom stražnjice,
kušat ću je iz poštovanja prema njima.
Tako nalaže bonton. -Da.
Želite li uopće da vas spasimo? -Daj.
Opet. -Ozbiljno?
Još jedno!
Postavili ste dva nevjerojatna pitanja.
Rekli smo da je dosta. -Evo najboljega!
Želite li biti spašeni? -Joj, ne!
Samo ga je ubacio. Kao da to nije ništa.
Prihvaćamo spašavanje. -Može!
Dajte nam malo vremena... -Koju minutu.
Pomoći ćemo vam sa stvarima. -Ne!
Možemo i sami.
Hajdemo. -Spakirajmo se.
Pripremite mazge.
Blagi Bože! -Isuse Bože!
Što je to?
Samo mali prsti.
Dana 28. kolovoza 2014.
vladu predsjednika Obame potresao je skandal
kakav dotad nije bio viđen.
Kakav je bio taj grozan promašaj?
Predsj. Obama obratio se novinarima u svijetlo smeđem odijelu.
Da, u svijetlo smeđem.
Ne plavom, ne sivom, ne crnom, čak ni kariranom, nego svijetlo smeđem.
Izbilo je medijsko ludilo. Neki su tvrdili da je Obama
svojim modnim odabirom prekršio predsjedničku granicu.
Predsjednik se u utorak obratio novinarima u svijetlosmeđem odijelu.
Časopis Time napisao je da je to kao da je glumac bez kostima.
GQ nazvao je to groznim,
a Esquire čudovišnim.
Izgledao je kao da ide na zabavu u Hamptons.
Idućih dana predsj. Obama preuzeo je krivnju za taj debakl
i odbio ikoga za to okriviti.
No sad je napokon odlučio okriviti nekoga.
Možda već znate koga.
G. predsjedniče, ovo je izbor odijela za sastanak.
Ovo izgleda dobro.
Izbor odijela za sastanak NATO-a u Torinu?
Ovo ćemo nositi u Torinu.
Ovo? -Ovo.
Smijem li nešto predložiti? -Samo izvoli.
Ponesite još kravata.
Što će nam? -Znaju se umrljati.
Nikad ne umrljam kravate. Znaš li zašto su tako besprijekorne?
Ne znam. Zašto?
Kad nosim kravatu, ne jedem juhu ni tjesteninu.
Moraš birati: juha ili kravata. Ne može oboje.
Ma nemojte? -Vidim da si jeo juhu.
Zato su ti kravate umrljane. Razmisli.
Zanimljivo. A da je prebacite preko ramena?
To nije dobro. Znaš li zašto? Ono što prebaciš, uvijek će pasti.
I ispast će još gore.
Možda ti kravata završi u juhi.
Uništit ćeš kravatu i juhu. -Shvaćam.
Pravi ste stručnjak. Ovo je raspored za Torino.
Što nas očekuje? Da vidimo. -Što je ovo?
Napitak.
Kakav? -Proteinski smoothie.
Ozbiljno? -Da.
Kako se zove? -Ne znam.
Ne znam kako se zove. -Ne znate?
Nema ime? -Mango Tango.
Mango Tango. Pijete Mango Tango.
Lijepo. -Ne moraš vikati.
Smijem li kušati? -Ne, nećeš kušati moje piće.
U čemu je problem? -Nije, ali ne želim to.
Pijete na slamku. Pit ću iz čaše.
To je još gore. -Kako?
Stavit ćeš usta na čašu. Slina će ti ući u piće.
Ne dajete nikomu gutljaje? -Nije tako.
Michelle uvijek smije.
Da su Malia i Sasha ovdje, dao bih im gutljaj. Ali ne i tebi.
A Panetti? Bidenu? -Ne i ne.
Treba postaviti granice.
Samo obitelj dobije gutljaj? -Tako je.
Ti, Biden i Panetta
imate stare usne.
Stare usne? -To nije lijepo.
Volio bih da mi Stare Usne bude nadimak.
Dobro, Stare Usne, vratimo se rasporedu.
Hajdemo. -Izgleda dobro.
Dobro. -Da barem imamo više vremena u Alpama.
Možemo svašta raditi: skijati, planinariti.
Da? Skijate? -Zašto misliš da ne skijam?
Skijaš li ti? -Da.
Ti skijaš, pa misliš da ja ne znam?
Ma... Ne.
Zašto misliš da ne znam skijati?
Larry, je li to zbog... -Ne, nije.
Je li to zbog... -Nije!
Nikako.
Zato što sam s Havaja? -Da, naravno.
I Havajci skijaju. -Havajci skijaju! Tko bi to rekao!
Ja.
Biste li mi učinili uslugicu u Torinu?
Želiš da ti učinim uslugu na sastanku NATO-a?
Samo sitnicu. -Koju?
Recite danskoj premijerki da je pozdravljam.
Želiš da joj usred sastanka NATO-a i razgovora o sigurnosti
kažem da je Larry pozdravlja?
Samo to. -Što očekuješ?
Samo se pitam kako će reagirati.
Znaš kako će reagirati? Pitat će se tko je Larry.
Ne slažem se.
Niste vidjeli naš razgovor prije dvije godine.
Misliš da ga je zapamtila kao i ti?
Nasmijao sam je.
Baš si duhofit. -Tako je to rekla?
Da, baš tako.
Baš si duhofit. -Larry!
Da? -Neću to učiniti.
Jesi li normalan? -Što je?
Premijerka je Danske. Ne zna tko si.
Ostavio sam snažan dojam.
Osim toga, ništa se ne može izroditi iz tog pozdrava.
Razradimo scenu. Na sastanku sam.
Želiš da priđem premijerki Danske usred sastanka
i kažem da je pozdravlja Larry Stara Usna.
Onda moram tebi reći da Helle tebe pozdravlja.
I što onda? Ništa.
Onda se usredotočim na stav.
Kako se usredotočiš? Što to znači?
Pitam kako je reagirala.
Je li rekla:
Larry me pozdrafio?
Ti reci Larryju da i ja njega pozdrafljam.
Ne želim voditi taj razgovor.
Vratimo se poslu. -Može. Što je to?
ZA PREDSJEDNIKA POVJERLJIVO
Povjerljivo je.
Neću ti reći. -Zašto?
Odlično čuvam tajne.
Moj bratić Arthur bio je bigamist.
Imao je ženu u New Hampshireu i Queensu.
Svaki je vikend bio kod druge.
Nikomu nije rekao.
Osim meni, a ja nisam rekao nikomu.
Meni jesi. -Mrtav je.
Da, dobro. -Povjerio sam vam osjetljive informacije.
Rekao sam vam da sam se s 12 g. pokakao u gaće na putu do...
Nisam to htio čuti tada, a ne želim ni sada.
Zamislite samo tu traumu.
Ne želim. -Imao sam 12 godina.
U autobusu je bilo djevojčica. Zvali su me David Pelena.
To je povjerljivo.
S razlogom nisi dobio odobrenje za tajnost.
Sad vidim da je to bilo mudro. -Ima veze s Rusijom?
Larry. -S Kinom?
Ne. -Tajvanom?
Isuse! S Tajvanom?
Oprostite, za deset minuta imate konferenciju o ISIL-u.
Dobro. Moram samo provjeriti neke stvari.
Odmah se vraćam. -Naravno. Samo polako.
Dobro, spreman sam.
Znate što? Imam zanimljivu zamisao.
Kakvu?
Odjenite svijetlosmeđe odijelo na tiskovnu konferenciju.
Ovu? -Da.
Zašto? -Kao prvo, prekrasno je.
Zato ga nosim u Torino. Bit će događanje po danu.
Na otvorenom je, bit će ležernije. -Danas je ležerni petak.
Briane, šef želi isprobati svijetlosmeđe odijelo!
Sviđa mi se. -Savršeno je. Ležerno.
Konferencija nije u Istočnoj sobi.
Gdje ti je kravata?
Idem na ručak.
Jest ću juhu. Juhu!
Poslušao si moj savjet. -Jesam.
Pametno. Posljednji savjet. Mnogi rade ovu pogrešku.
Kad skineš kravatu, otkopčaj gornji gumb.
Da ga otkopčam? Dobro. -Izgledat ćeš bolje.
Hvala.
Baš krasno odijelo. -Čovječe!
Ovo je ispravan potez. -Isprobat ću ga.
Stare Usne neće vas iznevjeriti.
Zahvalit ćete mi.
Što misliš? -Prilično dobro.
Prilično, prilično dobro.
Hajdemo. Čeka me konferencija.
Siguran si? -Nikad nisam bio sigurniji.
Dobro. Vratit ću se.
Ljudi će još dugo govoriti o tome.
Hvala vam što ste nam se pridružili na ovom divnom putovanju.
Nešto je čak i bila istina.
Američki napredak nikad nije bio lagan ni postojan.
Vrludao je, krivudao, često bio isprekidan.
Za svaka dva koraka naprijed kao da učinimo jedan unazad.
Katkad, kad bismo napravili korak unazad,
lako je obeshrabriti se
ili postati ciničan.
Ali priča o ovoj zemlji trebala bi nas nadahnuti da krenemo težim putem.
Da ostanemo vjerni svojim idealima.
Da učinimo sve što možemo da promijenimo situaciju,
u školi, na radnom mjestu,
u susjedstvu ili u gradovima.
Ako to učinimo, uvjeren sam
da će idućih 250 g. našeg američkog pokusa
biti bolje od prethodnih.
Larry?
Što to radiš? -Ma ništa.
Da. Izgubio sam gumb. -Zaista jesi.
Što se može? -Izgleda isti kao ovaj.
Da. -Da.
George Washington i ja imamo isti gumb.
Kakva slučajnost! -Baš.
Dobro. Bilo je zabavno.
Odlično. Uživao sam. -Znate što?
Zaboravio sam scenarij. Odmah dolazim.
Larry, nemoj. Znam što radiš. -Što? Ne radim ništa.
Želiš uzeti gumb od Georgea Washingtona.
On je otac naše nacije.
Dođi. -Dobro.
Baš bih mu uzeo gumb.
Htio si ga uzeti. -Nisam.
Da vas pitam nešto. -Reci.
Recimo da netko snimi ovu seriju.
I recimo da se nikomu ne svidi, da je svi preziru.
Da ne možete izaći iz kuće a da vas netko ne uvrijedi.
Biste li napustili ovu zemlju?
Na tvom mjestu bih.
Reći ću prijatelju. -Samo daj.
Znate što, 44.?
Ovo bi mogao biti početak divnog prijateljstva.
Ne bih se složio.
Prijevod: Davor Fröbe