Den 24 april 1996, kl. 00:30, i Atlanta i Georgia
hördes skrik från en tom tomt i korsningen Dorothy och Lansing.
-Hej. -Hur är det?
Mike Young, mordroteln, Atlanta.
-Samson McClendon. -Hej.
Jag jobbar på ett fall från 1996. Du var listad som vittne?
Ja. Det är något man aldrig glömmer. Jag bodde här då.
När jag gick ut genom bakdörren...
såg jag bara en silhuett av en man som brann.
Han ropade på hjälp. Jag tog vattenslangen och sprutade på honom.
Han var bokstavligen uppslukad
från topp till tå.
Hans ansikte brann. Allt han sa var: "De rånade mig."
MAN BRÄND EFTER RÅNFÖRSÖK
Jag har skrivit om hundratals fall med oidentifierade kroppar
men inget fall har påverkat mig så här.
Hur kan nån som dog på ett så dramatiskt sätt
fortfarande vara oidentifierad nästan 30 år senare?
LÄGG UPP
De lät nån göra en rekonstruktion.
-Känner du igen honom? -Nej.
Han dog på sjukhuset av sina brännskador nästa dag.
Det känns som om han är helt bortglömd
och om jag inte gör nåt kommer det aldrig att lösas.
Jag insåg att det finns många fall av försvinnanden
som det aldrig skrevs om,
och jag startade min webbsida som heter "Find our missing",
för att belysa fallen som det inte pratas om.
Så utöver mitt jobb och att ta hand om min nioåriga son,
går jag igenom databaser för försvunna personer och skriver
för att få folk att lyssna.
Efter att ha stött på fallet från 1996
ville jag ge honom hans namn tillbaka
och förhoppningsvis hjälpa en familj att hitta sin nära och kära.
Men Danielles inlägg om mannen som är känd som Fulton County John Doe
har hittills mötts av tystnad.
Så hon har åkt till Atlanta, Georgia, där han dog,
för att själv börja gräva efter svar.
Hennes första möte gäller DNA Doe-projektet,
en organisation som använder DNA för att identifiera döda kroppar.
En av deras forskare bor faktiskt i stan.
Hej, kom in.
Hej, trevligt att träffas. Kom in.
En anledning till att jag blev så tagen av fallet var skissen
för det finns en sorg i hans ögon.
Det är så slående för mig.
-Ja, och han ser så ung ut. -Ja.
Och det finns en mamma där ute som undrar vad som hände med honom.
Okej.
Det här är ett fall vi måste ta oss an.
Det har gått nästan 30 år, vi måste lösa det här.
Men det kan finnas ett problem.
De behöver ett DNA-prov från Doe för att gå vidare med fallet
och hans kropp har varit begravd i nästan 30 år.
FULTON COUNTYS RÄTTSLÄKARCENTRAL
-Hej. -Danielle.
-Rebecca Somerhalder. -Tack för din tid.
Åh, varsågod.
Det var något med det här fallet som fångade mig.
Enligt obduktionsrapporten hade han 80 procent brännskador på kroppen,
övre extremiteter, nedre extremiteter. Och obduktionsfotot av ansiktet...
Hans käkar och läppar var svullna.
Och det fanns inget särskiljande?
-Inga tatueringar? -Nej.
Han var 188 cm lång och vägde 106 kg.
Han tog hand om sig själv, ingen alkohol, inget drogmissbruk,
inga olagliga droger i kroppen.
-Verkade han frisk? -Han var en frisk ung man.
Han var en vanlig kille. Enligt obduktionen
innehöll magen delvis smält kött, majs och potatis.
Om det här fallet är från 1996, hur får vi DNA?
-Har du fortfarande vävnad från Doe? -Ja.
2005 skickade vi hans vävnad till FBI
och bad dem extrahera lite DNA.
Så har jag rätt i att tro att ur en utredande synvinkel
finns inga brottslingar som matchar hans DNA?
Korrekt, och inga saknade personer.
Men vi behöll DNA:t från det här fallet.
Vilket mirakel att du hade det efter så lång tid i väntan på den här dagen.
Ja.
Så det låter som att rättsläkaren...
-...aldrig glömde det här fallet? -Nej. Jag ger inte upp hoppet.
Tills den dagen jag dör kommer jag nog att minnas 96-771.
Jag vet inte vad han heter, men när akten ligger på mitt skrivbord
och vissa kanske tror att jag är galen, pratar jag med honom.
Vi ska identifiera dig med den hjälp jag kan få.
Nästa steg är att sekvensera Does DNA och ladda upp det i databaser på nätet
som används av folk som släktforskar.
Rebecca måste hitta nån som delar DNA med Doe.
Jag går in i varje fall i tron att vi ska kunna ge Doe deras namn tillbaka,
men det hänger på att vi får bra DNA-träffar.
Vi behöver minst en procent delat DNA för att ge oss en chans.
DNA DOE-PROJEKTETS RETREAT
Var vill du sitta?
Jag tar vänster.
Herregud, det här är så spännande.
God morgon. Det är dags för uppstart.
Den 24 april 1996 hittades en ung man i Atlanta, Georgia.
Hans kropp var till 80 procent bränd,
men han uppgav inte sitt namn innan han dog.
Okej, så låt oss prata om träffar.
Toppmatchningen och Doe delar 4,6 procent DNA.
-Otroligt. -Vi kommer kunna hitta honom.
Matchningen till Doe är en man som heter Brett.
Mängden DNA de delar tyder på att de kan vara tremänningar,
vilket betyder att Bretts far- eller morföräldrar
skulle vara ännu en generation tillbaka för Doe.
Det här är vad jag hoppades på,
men inte förväntade mig.
Och det finns en till ledtråd i DNA:t.
Det visar att Brett bara kan vara släkt med Doe
på sin mammas sida av familjen.
Då kommer vi bara att ha att göra med hans mammas sida av trädet.
Vi kan skippa pappans sida.
Nu måste de bygga ett släktträd från Brett upp till hans morföräldrar
och sen tillbaka ner för att avslöja Does identitet.
Teamet söker i offentliga register för att hitta Bretts förfäder.
Vi ska ta reda på var de bor, var de dog, vem de gifte sig med.
Jag skulle vilja veta om Bretts familj bor nära där Doe var.
Jag har nog ett genombrott.
Bra jobbat.
Så, Brett Gaines, jag har spårat honom
och hans två syskon genom en dödsruna
till hans far Robert Miller Gaines.
-Okej. -Och Bretts mamma Dorothy.
Dorothys mamma heter Mable och Mable är gift med Clyde.
Så det här är Bretts morföräldrar.
-Var kommer de ifrån? -De är från Georgia.
Fantastiskt.
ATLANTA, GEORGIA POLISHUS
Hej, jag heter Danielle, jag är här för att träffa inspektör Young.
-Danielle? -Hej.
Inspektör Mike Young.
-Trevligt att träffas, kom in. -Tack.
Danielle har fått tillgång till filen i fallet.
-Efter dig. -Tack.
Fallet är från april 1996.
Låt mig visa dig. Där är brottsplatsfotona.
Här är platsen där det skedde. Han sprang till Dorothy Street.
-Alla hans kläder brann upp. -Ja.
Och det här är hans kalsonger. Han måste ha haft ont.
Det är ett så ovanligt och hemskt sätt att dö på.
Jag undrar varför han är oidentifierad än.
Hans fingeravtryck kollades mot vår fingeravtrycksdatabas,
utan resultat. Det verkade som om ingen letade efter honom.
Utredarna skickade ut informatörer för att få information
och någon uppgav David som ett möjligt namn.
Polisen knackade dörr för att försöka ta reda på
om någon vid namn David saknades då.
Men de lyckades inte.
Polisen fick också ett tips om
att Doe setts med två sexarbetare som hette Shan och Tasha.
De lyckades spåra en av dem och tog in henne på förhör.
Klockan är 17.26 den 20 juni 1996.
Jag sitter här med Tasha.
Kan du berätta vad du vet om den här incidenten?
Såvitt jag vet var Shan den sista som träffade honom.
-Hon hävdade att de festade. -Vad sa hon?
-De festade. -Vad menar du med festade?
-Betalade han henne för sex? -Ja, de strulade.
Okej. Men vad visste hon om att han brändes upp på fältet?
Hon sa att han hade lite bensin eller fotogen eller vad det nu var,
hon sa att han sa att han skulle träffa henne i helvetet.
Han skulle träffa henne i helvetet?
Så det hon sa var att han antydde att han ville ta livet av sig?
Ja.
Snacket om att du och Shan tände eld på honom när ni försökte råna honom?
Jag var inte ens ute den kvällen.
Det kan tolkas på två sätt: som att han verkligen var självmordsbenägen
eller så sa Shan det, för hon visste nåt annat.
-Försökte klara sig undan. -Ja.
Rån är bara en teori, en teori räcker inte för åtal.
Han hade inget namn och vårt fall tog slut där.
Och den 12 juli, 1996, ungefär tre månader senare,
gav de fallet inaktiv status.
Det var en återvändsgränd.
Därför är det viktigt att vi hittar ett namn.
Vi vet att folk på den tiden
verkade ha information
om att han faktiskt kan heta David.
Vi håller det i åtanke när vi börjar bygga träd.
Teamet måste nu bygga ett släktträd från Bretts morföräldrar.
Vi vet att Doe finns där.
Hur många barn hade Clyde och Mable?
De hade Mable, 1927,
Clyde, 1928, och Dorothy, 1931.
Vi kan utesluta Dorothy eftersom hon är Bretts mamma
men ett av de andra barnen kommer att bli far- eller morförälder till Doe.
Clyde har ett manligt barnbarn
och Mable har två barnbarn, men bara en pojke.
Släktträdet pekar på dessa två män. En av dem borde vara Doe.
Vi måste hitta bevis för att personen lever
och jag tror att vi är nära.
Jag har det, jag har en dödsruna med barnbarn, Michael.
Men Michael lever fortfarande. Så det är inte han.
Jag tror jag har hittat det andra barnbarnets Facebook.
-Lever han eller är han död? -Han lever.
Så vi missar något och nu får vi börja om från början.
Det här är ett exempel där
man har bra träffar, man tror att det kommer bli enkelt
men efter ett tag inser man att man har problem.
Det ser ut som om nån hade ett till barn som inte finns i registret.
-Hej, du måste vara Jim? -Ja.
Hej. Danielle.
Danielle följer upp sin utredning,
och träffar en polis som jobbade natten John Doe brändes levande.
De återvänder till grannskapet, i Atlantas södra förorter.
-Så det här är platsen? -Ja.
Det här är Dorothy Street 23.
När jag kom till platsen var offret redan lastat
på Grady-ambulansen och fördes iväg.
Det var väl rätt chockande.
Ja, det var något som man inte kan förbereda sig för eller träna för.
Vad var skillnaden i det här området 1996?
-Var det en stor skillnad? -Ja.
Det har renoverats, det ser mycket bättre ut.
Det var definitivt tuffa områden där på den tiden.
Ljuden av brott hörs kontinuerligt på Atlantas gator,
som soundtracket till en våldsam film som aldrig tar slut.
Lägg ner honom.
Atlanta är USA:s mest våldsamma stad
till och från de senaste 20 åren.
Brottsligheten finns i Atlantas förorter.
Mordfrekvensen i Fulton County var fyra gånger riksgenomsnittet.
Bara 1996 dödades 228 personer.
På den tiden, fanns det tillhåll nära Dorothy Street?
Ja. Jonesboro Road var en av våra största problemgator.
Här till höger låg Church's Chicken.
Där ser man de prostituerade, knarklangare som står och hänger
och ibland verbala bråk, fysiska överfall och sånt.
Jag föreställde mig att det fanns folk där
och det finns flera teorier om att det kan vara en olycka, självförvållat
eller att en sexarbetare kan ha rånat honom.
Och aldrig...
Det fastslogs inte, vilket förvånade mig
för det fanns många fler aktiva patruller på den tiden
för att hålla brottsligheten nere,
särskilt under OS.
Och all uppmärksamhet som staden fick.
OS 1996 börjar den här veckan i Atlanta.
Vi hör borgmästare Bill Campbell.
Herr borgmästare, vi är nu fem dagar från invigningen.
Hur hanterar staden säkerhetsbekymmer?
Atlanta blir den säkraste platsen i världen under OS
men för våra besökare kommer det inte finnas några bekymmer alls.
24 april dör John Doe.
12 juli, begäran om att fallet ska göras inaktivt men öppet.
En vecka senare, den 19 juli, började OS.
ATLANTA DOLDE BROTT FÖR ATT FÅ OLYMPISKA SPELEN
Wow, herregud.
BROTT DOLDES
Danielle har upptäckt att polisen gjorde en egen utredning
av polisarbetet på den tiden.
Anklagelserna från flera poliser i Atlanta
var att brottsincidenterna nedgraderades,
underrapporterades och avfärdades,
och många fall lades ner på fel sätt.
Anklagelserna har inte verifierats, men... Oj.
Det får en att undra om Fulton County John Does fall hanterades korrekt,
för de ville inte att folk skulle veta om det.
Men jag är glad att vi är där nu
och att andra bryr sig om fallet på samma sätt som jag bryr mig om det.
Möjligheten att det finns ett hemligt barn,
ett adopterat barn, ett utomäktenskapligt barn,
alla dessa familjesituationer gör det svårt för oss släktforskare
men de är ett faktum.
Det är dags att kontakta träffen Brett ifall hans familj vet något.
Jag tror vi gör det, jag tror vi kontaktar Brett.
-Trevligt att se dig. -Kul att se dig med.
Redo? Bra.
Det är alltid en risk att kontakta en matchning.
Ibland finns det folk som är väldigt villiga
men andra gånger stänger de ner och man får bara en chans.
Brett har flyttat till Kalifornien,
men han har en bror som heter Robert som fortfarande bor i Atlanta.
Det skulle vara bra
om Robert vet om några kusiner saknas eller inte.
Inspektör Young från Atlanta-polisen. Jag jobbar med olösta fall. Rebecca.
-Hej. -Trevligt att träffas.
Vi öppnade ett fall från 1996.
En ung man hittades bränd, vi kan inte identifiera personen.
Vi laddade upp hans DNA, vi hittade ett par släktingar.
Du råkar vara en av dem.
Känner du till några kusiner som kan ha försvunnit vid den tiden?
Jag kan inte minnas något specifikt. Nej.
Robert tar med dem för att besöka sin och Bretts 93-åriga mamma Dorothy,
som bor i närheten.
-Hej, hur är det? -Jag heter Rebecca.
Din son och du, ni är släkt med en person som är den här Doe.
Herregud. Ja, han liknar några av våra släktingar.
Ja. Han ser...
-Bekant ut. -Ja.
Det är så nära jag kunde komma också.
Din bror är Clyde.
-Och du har en syster, Mable? -Ja.
Känner du till någon familjemedlem som kan saknas i registret?
-Nej. -Okej.
-Det ringer ingen klocka hos mig. -Okej.
Tack så mycket.
-Du med. -Okej.
-Tack, ma'am. -Det var så lite.
-Känner du dig besviken? -Ja.
Jag tror att jag redan hade övertygat mig själv om
att det här faktiskt skulle lösa fallet.
Men Brett och hans mamma Dorothy har gått med på
att ladda upp sitt DNA till en annan databas
för att se om den avslöjar några nya matchningar.
Oj.
Jag vet vilka de tre bästa är,
men den fjärde träffen är nån jag inte känner igen.
Braylon Brown. Han delar åtta procent med Dorothy.
Det är ganska mycket.
Så, vem är den här Braylon?
Här är en Braylon i Atlanta.
Tjugoåtta år gammal.
Bor med sin mamma.
Det verkar vara Marilyn, född 1961.
Hon är i rätt ålder för att vara barnbarn till Clyde eller Mable,
så hon kan vara Does syster. Okej, låt oss se.
Jag har hittat en gatuadress för Marilyn från 1995.
Adair Avenue är precis bakom där Church's Chicken låg.
Och det är bara 800 meter
från där incidenten hände på Dorothy.
Det kan inte vara en slump. Det här är galet.
-Hej, Danielle. -Hej.
-Vi har en ny matchning - Braylon. -Vad spännande!
Och hans mamma Marilyn kan vara Does syster
och hon bodde faktiskt i området där brottet skedde.
Jag är överväldigad.
God morgon, mina herrar.
-Jag har spännande nyheter. -Vad intressant.
Det visar sig att vi har en hel gren av familjen
som vi inte kände till, och inte ens Brett kände till den.
Familjen bodde på Adair Street.
Få se om jag kan hitta den.
En Marilyn Brown bodde där 1996
och vi tror att hon är syster eller halvsyster till Doe.
-Och hon lever fortfarande. -Okej.
Detta är nära nog för att nå Marilyn
och prata med henne.
Bra jobbat.
-Hallå. -Hej Marilyn, jag heter Jimmy Sadler.
Jag är utredare hos Fulton Countys rättsläkare
här i Atlanta, Georgia.
Jag jobbar på ett fall från 1996, där en oidentifierad,
svart man togs till Grady-sjukhuset.
-Och han dog där på Grady. -Okej.
Vi tror att det här kan vara ett möjligt syskon till dig.
-Har du en bror? -Ja, jag har en bror.
-Vad heter din bror? -Han hette David.
David Brown. Han försvann och kom aldrig tillbaka.
Jag tror att personen vi har kan vara din försvunna bror.
Jösses.
Går du med på att jag testar ditt DNA med den här personen?
Ja.
DNA-TESTET BEKRÄFTAR ATT MARILYN ÄR OFFRETS SYSTER.
HAN HETER DAVID UBANK BROWN.
Han var min lillebror.
När man först kommer in i huset ser man David, han ler.
Ja, jag kan se honom le mot mig nu.
Ett snällt barn.
Han brukade plocka blommor åt mig och ge dem till mig.
David var sorglös.
Han hade så mycket energi och var en väldigt positiv person.
Jag minns att han följde efter oss vart vi än gick när jag kom dit.
Han tog examen från high school och jobbade på restaurang och sånt.
Men vi kände inte hans vänner, för han tog aldrig med dem hem.
Han hade gått upp en natt och bara stuckit.
Han ville nog få lite utrymme, för det var en stor familj.
Han kom aldrig tillbaka.
Jag var ett par månader gammal när han försvann
så jag fick inte ens en chans att träffa honom.
Men jag vet att min mormor anmälde honom försvunnen.
Mamma frågade var han var.
Hon fick en känsla om nåt. Han kom inte tillbaka.
David var försvunnen i ett par dagar
innan mormor såg ett reportage om att nån brändes levande.
Hon tittade på nyheterna
och sa åt mig att åka till Grady och se vem det var.
Marilyn och jag kom till sjukhuset.
Hon ville att jag skulle följa med in för att titta på kroppen,
men jag ville inte se den så jag tittade genom glaset.
Han var bränd, han var svart överallt.
Jag visste inte att det var han.
Jag visste inte.
Marilyn sa att hon inte trodde att det var hennes bror.
Min mamma vet nu att hon såg Davids kropp på sjukhuset.
Hon är förkrossad.
Jag hoppas att han förlåter mig.
Det är min bror.
DÅ MARILYN INTE KUNDE IDENTIFIERA KROPPEN
BEGRAVDES DAVID I EN OMÄRKT GRAV PÅ FOREST LAWN-KYRKOGÅRDEN
-Här är graven. -Är det här?
Det är okej.
Vi letade och letade i 28 år för jag trodde att han levde än.
Det har gjort så ont.
Jag är så ledsen.
-Jag önskar att jag fick se honom. -Jag önskar att jag fick träffa honom.
Min lillebror. Jag önskar att de tog personen som gjorde det.
Vem kan ha gjort något så fel?
Bränna någon. Det är frågan.
Nu har vi ett namn. Så nu kan vi öppna fallet,
vi kan hitta bekanta, vänner, förhållanden,
allt som kan leda oss till vad som hände den kvällen.
Hur är det, miss Marilyn?
Just nu försöker vi avgöra om det var avsiktligt eller om det var en olycka.
Jag måste börja från grunden och bygga upp fallet igen.
Det kommer att krävas hjälp från dig
så kände du någon i Davids umgängeskrets?
Nej. Då var det många gängmedlemmar.
-1996 var allt dåligt. -Ja.
Jag vet inte vem som gjorde det, han kände dem nog.
De satte dit honom, förstår du vad jag menar?
Låter två unga damer vid namn Tasha eller Shan bekant?
-Nej. -Nej. Okej.
Jag kan bara inte förstå hur någon kunde bränna honom så där.
Okej. Det ordnar sig.
Jag var patrullerande polis den kvällen 1996.
Efter 28 år vill jag verkligen fullfölja det här.
ATLANTAPOLISEN HAR BESLUTAT ATT ÅTERUPPTA UTREDNINGEN.
Rättvisa är väldigt viktigt.
Hans familj förtjänar att veta vad som hände honom.
Jag är glad att jag hade del i att få tillbaka hans namn.
Nu vet åtminstone hans familj var han är.
Det har varit tungt för mamma att få höra nyheten om sin bror.
Men det positiva är att vi ska träffa kusiner och så.
Det kommer att glädja henne.
-Du måste vara Marilyn? -Ja.
-Jag är Brett. -Okej.
Robert och Michael.
Att upptäcka att det finns en ny gren av familjen
som jag inte visste om, är underbart.
Trevligt att träffas.
David var barnbarn till min farbror Clyde.
Clyde hade visst en annan familj när han var tonåring.
Braylon, jag är Brett.
Trevligt att träffas.
Det är en bra känsla. Det är en fantastisk känsla.
Att veta att jag har någon som är släkt med mig.
Jag fick lite glädje i ögonen när jag såg dem.
Jag kan definitivt se farbror Clyde.
-I honom? -Nej, i dig.
Clyde gick bort för flera år sen nu,
så vi vet inte om han visste att han hade en annan familj.
Till och med ditt sätt och hur du pratar.
Ja, vi är definitivt släkt.
Anledningen till att vi är här är det hemska som hände David.
Man blir arg när man tänker på att det hände en familjemedlem,
men kanske tacksam över att han åtminstone har identifierats.
Där det fanns en omärkt grav kunde vi placera en gravsten
som gav honom hans mänsklighet tillbaka.
David Ubank Brown, du kommer aldrig att glömmas.
Det gjorde så ont att veta vad som hände dig.
Jag är så ledsen, må din själ och ande vila i frid.
Du kommer aldrig att glömmas. Jag älskar dig.
Han är ingen försvunnen okänd man längre.
Han hade en familj och de älskade honom.
TILL MINNE AV DAVID UBANK BROWN 1972-1996
Översättning: Camilla Holm