ДИСКЛЕЙМЕР
У 1853 році українці подарували світові першу гасову лампу,
Downloaded from YTS.BZ
яка освітила всю Європу.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Винахідник Йоганн Зех запатентував свій винахід,
але привілей дотепер так і не знайшли.
Автор не несе відповідальності за рішення, прийняті на основі цієї інформації,
проте попереджає, що дехто і досі бажає темряви.
- Проходь, будь ласка. - Дякую.
Прошу.
Дякую.
Амеліє, познайомся, це наша прислуга. А це ваша пані.
- Дозвольте, пані. - Амелія Крижевська-Зег.
- Пан та пані бажають чаю? - Так, будь ласка.
Двадцять років минуло.
Усюди застигли спогади.
Ось тут любив сидіти мій батько.
Я наказав все залишити, як було, до дрібниць.
Але якщо тобі не подобається — можна все змінити, тепер це наш дім.
Може, ти і правий.
Мої батьки пережили тут важкі часи.
Ходімо далі.
Можна.
Томаше, це спальня моїх батьків.
Ні, тепер це наша спальня.
Подивись, яка вона чудова. Яка вона простора.
А це ліжко.
Мені дуже подобається.
Дивні шпалери.
Мені здавалось, у них був якийсь інший відтінок.
Шпалери — це єдине, що я змінив, бо старі понищили комахи.
Але як на мене — вишукано. Тобі подобається, кохана?
Сьома, треба перевдягатись, вони вже скоро прийдуть.
Хто?
Гості, яких я запросив. Хіба я тобі не казав?
Ви тільки уявіть.
Ніч, на столі пацієнт —
молодий хлопець,
хе-хе, з гострим апендицитом.
При світлі свічок я би...
ну, я б його не врятував.
Ну, тонка робота, знаєте.
Самі розумієте.
І тут лампа!
Рівне світло, і, курва, все бачу!
Мені лишається тільки взяти скальпель
і зробити свою... свою справу.
Раніше це було неможливо!
А скільки людей врятовано за ті роки?
Дуже багато.
А скільки людей збагатилося на його винаході за ці роки.
Мені складно мислити такими категоріями.
Звісно, пане Заорський, звісно.
Саме через таке мислення, такі, як пан Зег,
і не змогли здобути значних статків.
Якщо б такі, як Зег, не думали про людей,
то не було б кому ходити у ваші крамниці та ресторації.
Добрий вечір, панове.
Амеліє!
Я дуже радий, що ви повернулися до Лемберга.
Дякую за запрошення.
І прийміть мої щирі співчуття щодо смерті вашого батька.
Дякую, пане Заорський.
Я жалкую, що зустрів Амелію вже по смерті пана Зега.
Він був видатною людиною.
А чим ви займаєтеся, пане Крижевський?
Я психіатр, пане Заорський.
Працюю в крайовому закладі для божевільних на Кульпарковій.
Психіатрія як галузь медицини нині перероджується.
Моя робота — то велике випробовування милосердям.
Гм.
Лілі.
Мікаель?
Томаше, познайомся, будь ласка.
Це Мікаель Горецький, мій друг.
А це Томаш Крижевський, мій чоловік.
Дякую за запрошення.
Горецький?
Пане Марковіц.
Про вашу нафтову компанію в Галіції ходять легенди!
Своєму успіху я завдячую насамперед пану Зегу,
бо саме він оплатив моє навчання.
Мікаелю, батько радів твоїм успіхам.
Ледь не забув — це диво я привіз разом із собою із Парижу.
І зараз я не тільки про Амелію.
Грамофон!
- Так. - Це ж остання модель.
- Як ви познайомилися? - В Бориславі.
Томаш був проїздом у місті і випадково зайшов в нашу сімейну аптеку.
Коли це було?
По смерті батька.
Вибач.
Мабуть, тобі було дуже самотньо.
Так, але в мене з'явився Томаш.
Лілі, пам'ятаєш той танець, який ми вивчили в Парижі?
А це доречно? Так, давай покажемо гостям.
Піду подихаю.
Продовжимо, панове.
Хто тут?
Вам пощастило, що ваша дружина — аптекарка та має лікувальні мазі.
Крем із аконітом, непогане знеболювальне.
Тільки треба знати міру.
Томаше...
- Катерино, що за недбальство? - Вибачте, пане, я...
Досить! Саме через це в крамниці батька Амелії
заживо згоріли люди!
Чому лампа вибухнула?
Хіба що замість гасу хтось залив туди ефір.
Ні, це неможливо. Всі гості, прислуга — всі були у вітальні.
Я відчуваю — це навмисно.
Кохана...
Я піду. Одужуйте, Амеліє.
Дякую.
Лікарю, я проведу вас.
Ти впевнена, що ти когось бачила?
Так.
Треба бути обережною, Лілі.
Хелено, ви можете йти додому.
Катерино, проведіть нашого гостя.
На добраніч.
Радий був познайомитись.
Приймай по дві пігулки кожен день.
Це пан Заорський прописав
від болю і нервової слабкості.
Дай попіклуватись про тебе.
Наступного разу будьте більш уважні.
Ви вільні.
Мені страшно.
Я розумію, ці стіни навіюють страшні спогади.
Але це мине.
Давай переїдемо в інший будинок.
Лілі, через єдину прикрість?
Зранку ти була щаслива повернутись додому.
А тепер мене цей дім лякає.
Амеліє, у Лемберзі моя робота, я потрібен своїм пацієнтам.
Третя година ночі.
Мені треба бути в лікарні рано вранці.
Це моя провина.
Я поспішив з гостями, я просто хотів зробити тобі дещо приємне, але...
Ні, все гаразд.
Я щаслива, що ти в мене є.
Спи, кохана.
Катерино!
Чому двері зачинені?
Пан наказав.
Я хочу піти в сад, квіти підрізати.
Пану це не сподобається.
Відчиніть.
Вітаю.
Лілі.
Що ти тут робиш?
Лілі, мені треба тобі дещо сказати.
Я поїхав у лікарню на Кульпарковій.
Там не працює лікар з прізвищем Крижевський.
Це неможливо.
Амеліє, почуй мене.
Що ти знаєш про Крижевського?
Тільки те, що він тобі сам сказав.
Я знаю, за кого я вийшла заміж.
Ви так швидко побралися...
Бо коли чоловік кохає жінку — він не зволікає з пропозицією.
Добре.
Катерино, я хочу поїхати в лікарню до чоловіка.
Залиште двері відчиненими.
Відчини двері. Я на ринок.
Зараз буде дощ.
Не цукор, не розтану.
Відчиніть!
Томаше! Томаш!
Амеліє!
Я бачила, як Хелена пішла.
Це могла зробити тільки Катерина.
Добре. Я звільню Катерину.
Мені тут погано.
В мене постійно болить голова.
Давай змінимо будинок.
Добре.
Обговоримо це, як я провернусь з Кракова.
Ти їдеш в Краків?
Так.
На днях я їду в лікарню.
Допомогти з важким випадком манії.
Я тобі казав про це.
Ні.
Амеліє, що це?
Валізи.
І ти допомагала мені їх збирати.
Я не пам'ятаю.
Ти стала багато забувати.
Приймай пігулки.
Доброго ранку.
Пані бажає пообідати?
Так, поснідати.
Вже четверта по обіді.
Чай мені принесіть, будь ласка, в кабінет.
Я віднесу.
Мені не складно.
Це робота покоївки.
А ще робота покоївки — запалювати скрізь лампи.
Я ж уже пояснювала.
А тепер поясни, де ти була, коли вибухнула лампа.
Томаш забув свій саквояж.
Як прийде посильний, передайте йому.
Ваш батько?
Так.
І його найперша гасова лампа.
Винахід отримав найвищу оцінку за досконалий дистилят нафти.
А скільки охочих було придбати привілей.
Ваш чай.
Дякую.
Вибачте. Вибачте. Я зроблю вам новий.
Вечерю подавати?
Ні. Я чекатиму.
- А де Катерина? - Не знаю.
- Добрий вечір, Хелено. - Вітаю.
- Вечеря вже готова? - Так.
Давайте я віднесу ваш саквояж до кабінету.
Гм, будь ласка.
Добрий вечір, кохана.
Попереджай, будь ласка, наступного разу, коли спізнюєшся.
Добре. Пробач.
Я хочу отримати кошти від продажу моєї аптеки в Бориславі, щоб відкрити тут.
Я звикла працювати і хочу бачити людей.
Кого ти хочеш бачити?
Свого друга Мікаеля?
«Адвокатська канцелярія
Бренер і Ко».
Томаше, я розмовляю з тобою про це, тому що ти мій чоловік.
На добраніч, коханий.
А що ви тут робите?
Я підготувала ліжко до сну.
Вийдіть.
Лілі.
Лілі, ти неправильно мене зрозуміла.
Я не проти, щоб ти відкрила аптеку, тим паче ти так цього хотіла.
Я впевнений, у тебе все вийде,
якщо ти дійсно цього бажаєш.
Але і ти мене маєш зрозуміти.
Ти така ніжна.
Така тендітна.
Мені хочеться захистити тебе від усього
поза межами цього будинку.
Від кохання чоловіка жінка має квітнути, а не в'янути.
Не принижуй мене пустими ревнощами.
І себе.
Томаше, ти куди?
Я ж казав, мені треба їхати.
Ось тобі ключ.
Томаш?
Томаш!
Не йди!
Мікаель?
Лілі, прошу, відкрий двері, давай поговоримо.
Я розпитав — до вашого приїзду в Лемберзі ніхто і не чув про Крижевського.
Тобі не можна залишатися в цьому домі з ним.
Лілі, я знаю, що я запізнився.
Відчини, будь ласка.
Я кохаю тебе.
І завжди кохав.
Просто відчини.
Прошу.
Іди, Мікаелю.
Іди.
І забудь цю адресу назавжди.
Хто тут?
Ти... ти божеволієш.
Допомогти вам зібратися, пані?
У вас таке красиве волосся,
така ніжна шкіра.
Ви така витончена, наче порцелянова лялька.
А це ваш батько, так?
Одразу видно, що ви його улюблениця —
він стільки вам лишив.
А я от виросла в сиротинці при монастирі.
Цікаво,
чи він схвалив би ваш вибір?
Вийдіть.
Вийдіть!
Хелено,
налийте мені чаю.
Це ваша донька?
Так.
Вогонь забрав.
Бережіть вашу дитину.
Ваш чоловік з самого ранку в кабінеті вашого батька щось шукає.
Томаш, що ти робиш?
Томаше!
Це речі мого батька.
Ти маєш рацію.
До речі, ти не знаєш, чи немає тут важливих документів, креслень?
Ти маєш бути на роботі.
Гм, на роботі...
Хотів тобі сказати, що я звільнився.
Тепер в мене буде приватна практика тут, поруч.
Бо залишати тебе саму небезпечно.
Як так склалось, що ви вчора разом з Катериною повернулись?
Дівчинка ревнує.
Томаше, що ти робиш? Томаше...
Бачиш, як ти гарно виглядаєш?
Пігулки допомагають.
Ти обіцяв звільнити Катерину.
Після того, що ти зробила, це неможливо.
Покажи рекомендації!
Рекомендації...
Катерино, де ви раніше працювали? Чи є якісь у вас рекомендації?
Пані цікавиться.
Рекомендації пану Томашу надав пан Бренер.
Я шість років працювала в його родині.
Хелено, а ви звідки тут?
Прочитала в газеті — пан шукає кухарку.
До цього працювала в родинах Лемберга, мене тут всі знають.
Обід подавати?
Подавайте.
Задоволена?
Тобі треба поїсти.
Я хочу поїхати погуляти.
Добре.
Поїж і поїдемо в парк.
Що таке, люба?
Погано відібрали кістки з риби?
Це скло.
Катерино, як це могло трапитись?
Пане Горецький, добрий день.
Я до Амелії.
Моя дружина вже вам сказала, забудьте цю адресу назавжди.
Я передам про ваш візит.
Хелено!
Звідки в страві моєї дружини скло?
- Я не знаю. - Катерино!
Я звідки знаю? Не я ж готувала обід.
Це не я.
Ідіть звідси.
Прогулянка відміняється.
Звідки скло в їжі пані?
Випадково відкололося — і ви не помітили.
Я перевірила кожну тарілку, кожну склянку.
Уже пізно. Час додому.
На добраніч.
Я сказав не чіпати Амелію.
Я забороняю чіпати Амелію!
Тягаєш її мотлох?
Ми можемо отримати все.
Треба було просто принести ліки і знайти привілей.
Ми так не домовлялися.
Я її чоловік.
А міг би бути вдівцем.
Хлопчик закохався.
Ти що? Ні, ні-ні, ні.
Ми кудись їдемо, кохана?
Ти ж розумієш, що я тебе нікуди не відпущу.
Ти мені зрадив з Катериною!
Допоможіть!
Ти, що, сука, влаштувала?
Я... я вагітна!
Хелено,
ви закінчили на сьогодні?
Так.
Тоді ви вільні.
Ви впевнені, що пані нічого не потрібно?
Впевнений.
Я можу залишитись тут, мені не складно.
Я кажу, не треба!
Щось трапилось?
Ці шпалери, вони з миш'яком!
Щоразу, коли я прокидалася,
Томаша тут не було.
Ви мене труїли!
Роздягайтесь, пані.
Чого стоїш? Іди готуй сніданок.
І принеси мені чаю.
Звільняєш Хелену, вона нам більше не потрібна.
Ти будеш казати мені, що робити?
Звільняєш Хелену, вона нам більше не потрібна.
Не забувай своє місце, шлюха!
Закрий свій клятий рот!
Я на своєму місці, Томаше.
Тоді дозволь нагадати наш план.
Хелена нам потрібна,
щоб підтвердити — пані збожеволіла.
Занедужала, так буває.
Дуже шкода.
А ти мені потрібна...
А ти мені потрібна чемною покоївкою,
яка прибирає пил
і шукає привілей.
І найголовніше —
слухає свого господаря.
Наступного разу...
...все буде по-справжньому.
Пані Амеліє, це Хелена.
Що з вами?
Що вони з вами зробили?
Не зі мною.
Господи...
Невинне дитя.
Амеліє,
послухайте мене.
Катерина — не покоївка. Її рекомендація – фальшива.
Томаш — не психіатр. Він працював в адвокатській канцелярії.
І в нього є зброя.
Ніякої поїздки в Краків не було.
Вони повернулись тієї ж ночі.
Я заховалася в домі і все бачила.
Чому ви мені про це раніше не сказали?
Я бажала вашої смерті.
Хотіла вас отруїти.
Амеліє, я працювала в цьому домі
до вашого народження.
Того дня моя донька сама захотіла віднести обід в крамницю вашому батькові.
Вона згоріла.
Хелено, послухайте,
це була трагічна випадковість.
Мій батько до кінця життя картав себе за це.
Амеліє, вам треба тікати.
Я допоможу.
Хелено, пам'ятаєте, до нас приходив Мікаель Горецький?
Так.
Він живе в вірменському кварталі. Передайте йому це.
А що це?
Єдина цінна річ, яка в мене залишилась.
Катерино, випусти мене.
Не час виходити з дому.
Мені на ринок.
Пан наказав. Ми чекаємо гостей.
- Пан Горецький. - Де вона?
Ви про Лілі?
Де вона?!
Ви про мою дружину? Вона вдома.
Але, може, зараз спить.
Я не піду, поки її не побачу.
Ну, раз ви наполягаєте.
Катерино!
Приведіть пані.
До неї завітав її старий друг.
Прошу.
Чесно, я щиро вражений.
Зазвичай такі зайняті чоловіки, як ми з вами, не витрачають час даремно.
М-м, не бажаєте чаю або вина?
Перепрошую.
Я вас здивую.
Хелено, зробіть нашому гостю чаю.
Мікаель?
Рада тебе бачити.
Тобі щось потрібно?
Лілі, мені розповіли про скандал учора.
Ти кликала на допомогу?
Ні.
Це все плітки.
- Я не вірю. - Мікаелю...
Я на тебе чекала, довго.
Ти спізнився.
Але я тобі вдячна за це.
Бо в мене з'явився Томаш,
моє кохання.
Минуле вже ніколи не матиме значення.
Іди.
- Лілі... - Іди.
Бачите, даремно переживали.
Ми щасливі.
Пане Горецький...
Хелено!
Пане Горецький.
На все добре.
Ти все ж таки хотіла, щоб він залишився живим.
Чудова вистава.
Браво.
Я ж не грала.
Я дійсно тебе любила.
І любила б усе життя.
Брехня.
Якби в той день до тебе в аптеку зайшов не відомий психіатр, а...
А адвокатський канцелярист?
Нічого б не змінилося. Нічого.
Мушу тебе засмутити.
Світ влаштований інакше, хтось платить, хтось отримує —
це єдиний чесний закон.
Гроші, гроші...
Так. Я обирав свободу.
І такий шлях до неї.
Мені так тебе шкода.
Ти ж ніколи нікого не кохав.
Немає часу на кохання,
коли намагаєшся вижити.
Де привілей твого батька?
Я б тобі усе віддала,
якби ти був гідним.
Де він?
Батько казав, що світло має належати людям.
Всім. А не якійсь одній окремій людині.
Амеліє, гасова лампа в кожному будинку.
Уяви скільки це грошей, це все твій спадок!
Подбай про свою дитину.
Вона вбила нашу дитину.
Твою дитину.
Потанцюй зі мною.
Все за твоїм планом, милий.
Я все робила за твоїм планом.
Ти божевільна.
Так. І саме тому ти витяг мене сюди з Кульпарківської.
Танцюй.
Давай! Чого ти як мертвий?
Давай, танцюй.
Танцюй.
Танцюй, як з нею на прийомі!
- Ти — не вона! - Чому?!
В неї вже немає нічого, ні дитини, ні грошей...
...ні цього.
Давай.
Чого ти?
Я заслужила.
Я на вас чекала.
Ви така красива.
Думаєш, я дура?
Все було так просто —
я знаходжу привілей, ти підписуєш папери
на спадок твого геніального батька.
Такий простий план, а ти все зіпсувала.
У нас буде новий план.
Роздягайтесь.
Це крем із аконітом. Знеболювальне.
Але треба знати міру.
Все ліки і все отрута.
Залежить лише від намірів.