Son Han-kjul?
8. DÍL
Kdo jste?
Kdo jsem?
Já…
No…
Já jsem jen…
Neříkej to strýčkovi, ano?
Cože? Já nemůžu…
Neříkala, že sledovat mě cvičit ji baví víc než seriály?
Bláznivá ženská.
Jak ji mám přimět, aby se vzpamatovala?
To je šílený.
Co to zase je?
Ať přijdu kamkoli, lidi jsou…
Cože?
Moment…
Co to má všechno znamenat?
Otravnej písek.
Takže, paní Bom a pan Son jsou…
Ne?
Šlechetný a milosrdný pane Čongu,
kdybyste mohl přimhouřit oči nad tím, co jste viděl,
byli bychom vám nadosmrti zavázáni…
Dokonce i po smrti.
Ne.
Do toho se nepleťte.
Já to vyřídím.
Co? Co chcete dělat?
Co to děláte?
Vy jste mě polekal.
Přeji vám a vaší rodině klidný a dlouhý život.
Navěky.
Oba provozujeme bojová umění. Když přimhouříte oči,
cokoli si budete přát, pane Čongu,
to pro vás udělám. Prosím.
- Cokoli? - Ano, cokoli.
Když mě tak zoufale žádáte,
bylo by ode mě nezdvořilé nevyhovět vám.
- Zaprvé, paní Bom. - Ano, pane Čongu?
Jste si blízká s tím právníkem, bratrem Se-čin, že?
Chci informace o jeho koncipientovi.
O koncipientovi?
- To je všechno, co chcete? - Ano.
A vy.
Ano.
Tohle je tak těžké.
Dejte mi to.
Pojďte sem.
- Pojďte se mnou. - Ano.
Máte silné trapézy.
Neříkej to strýčkovi, ano?
- Strejdo, já… - Stejně,
jak mě o to může žádat? To je šílenství.
Dobrý den.
Paní Bom.
Viděla jste mě o víkendu?
Vás? Kdy? Jak to myslíte?
Proč mám pocit, že jsem vás viděla?
Myslím, že jsem vás s někým viděla na pouti.
Jejda!
To jsem byl já.
Co tím myslíš?
Nějaká žena středního věku utekla, aby si užila, a ztratila kabelku.
Pak jsem narazil na paní Bom. Tak jsme se spolu prošli.
Nějaký problém?
Chcete říct, že paní Bom šla sama do zábavního parku?
Lidi dnes chodí sami jíst nebo pít,
tak proč by nešli na pouť?
Musím naprosto souhlasit.
Hele, přestaň ji zbytečně podezírat
a radši si zkontroluj kabelku.
Paní Bom.
Tohle chci vědět. Zjistěte mi to co nejdřív.
Mimochodem, co jste chtěl po panu Sonovi?
Nechtěl jste, aby někoho zabil, že ne?
SPORTOVNÍ CENTRUM
Neměla jsem se přihlašovat na půl roku.
Snad mi vrátí peníze.
Čongu?
Han-kjulův strýc…
byl knokautován?
Už jste někdy v životě prohrál?
To je, jako byste se ptal, jestli už jsem někdy zemřel.
To se nikdy nestalo a nestane…
V pondělí
silák Son Dže-kju prohraje se mnou, Čong Čin-hjokem.
Asi už mi neslouží oči, něco se mi zdá.
Opravdu ten muž na zemi není Čong,
ale Han-kjulův strýc?
Á, vy jste tady, paní So.
Moje tvrdá práce se vyplatila.
Jak to, že je ještě na zemi?
Není zraněný?
Pane Sone, hotovo. Už můžete vstát.
Chvilku takhle zůstanu. Vy běžte.
Pro mě nejste žádný soupeř. Měl bych…
Jsem ohromená.
Hrozně ses zlepšil.
Když už ses po takové přestávce vrátila,
nejspíš začneš zase trénovat.
To úplně ne.
Mám teď moc práce, chci si nechat vrátit peníze.
Běž se převléknout.
Dnes budu tak laskavý, že tě naučím tajné umění jak porazit Son Dže-kjua.
Chceš říct, že ho taky takhle porazím?
Vidíš?
Nemůže se ještě ani postavit. Nevidíš?
Běž se rychle převléknout.
Dobře, už jdu.
To je neuvěřitelné.
Zajímalo by mě, co teď dělá.
Tady.
Kdybyste jednou, nečekaně,
zjistila, že vám chybím, otevřte to.
Myslím, že mi trochu chybí.
Jak moc mi musí scházet, abych to otevřela?
Ne. Ještě to není tak dlouho.
Není to správné.
Co v té krabičce může být?
Parfém?
Ručně psaný dopis?
Nebo… třeba prsten?
- Promiňte! - Bože!
Bom-siku, stalo se ti něco?
Promiňte.
To je ta žena.
Moje kabelka.
Aha.
To musí být Holly bag.
Vy je znáte?
Od té značky nosím jen velké kabely,
nevěděla jsem, že dělají tak malé.
Ale co máte s sebou teď…
Mám je doma. Ty velké.
Aha, doma.
Opravdu je mám doma.
Koupila jsem je v obchoďáku.
- Bez slevy. - Co to tu tak páchne?
Proboha!
Proč na mě štěkáš?
Bom-siku, neměl bys štěkat.
Štěkej na ni!
Dobře.
Ne, přestaň.
Obvykle jen tak na někoho neštěká.
Možná ví, že tady nejste vítaná.
Co jste říkala?
Jestli jsem vás urazila, těší mě…
Omlouvám se.
Ale pokud jde o pojištění, doporučujte si ho těm, kdo ho potřebují,
ale není správné to lidem vnucovat…
To říkal Dže-kju? Že prodávám pojištění?
„Dže-kju“?
Působivé.
Takže teď může ženám lhát.
Vy tady nejste kvůli pojištění?
Pokud jde o náš vztah,
měla byste to slyšet přímo od Dže-kjua.
Sbohem.
Počkejte.
Takže co?
Tak to není pojišťovačka?
Hele…
„Dárek z lásky“?
Někdo se ti líbí?
- Ne. - Kam jdeš?
- Pojď sem. - Ale ale.
Han-kjule.
Když chceš sdělit své city,
- na dárku nezáleží. - To je pravda.
Když jsem byl na základce,
ukradl jsem mámě kreditku a koupil kytici z hovězího.
Při obědě jsem pak smetl stůl a řekl jí:
„Když si to vezmeš, tak si spolu vyrazíme.“
Celá jídelna šílela, jako by byli na koncertě.
A fungovalo to?
Přestoupila.
Cítila se tak trapně, že čtyři dny
v kuse brečela.
Nikdo už ji pak v Šinsu nespatřil.
- Ty malej… - Ale je to pravda.
Ticho.
Zítra začínají zkoušky.
Měli byste se snažit překonat ostatní.
Pane řediteli.
Tentokrát je De-han na řadě, aby byl u zkoušek poslední.
Cože? Když budeme počítat cvičný test, jsi na řadě ty.
Ticho.
Každého zajímá, jen kdo bude poslední.
Ale nejlepší student je stále stejný.
Ale pane řediteli. Vy podporujete jen Han-kjula.
Ticho.
Mám to.
Co?
Ten dárek.
Dárek, ze kterého bude šťastná.
Myslím, že už to mám.
DOHODA O VYPOŘÁDÁNÍ DĚDICTVÍ
Potom, co jsem ji tolik varoval, aby nejezdila…
Co to bylo?
To zní jako Bom-sik.
Bom… Ne. Paní Bom.
Dnes nemám mít Bom-sika. Co tady děláte?
Měla byste dodržovat slib.
Jestli už vám tolik chybím, jak budeme čekat dva roky?
Panebože.
Není to pojišťovačka.
Narazila jsem na ni.
Řekněte mi pravdu.
Jestli budete zase lhát, zapomeňte na dva roky. Skončili jsme.
SPOLUDĚDIC: SON HUI-JON
Son Hui-jon!
Tati, přestaň!
Zbláznil ses?
Ani nevíme, kdo je otec.
Jak se opovažuješ nosit to dítě domů?
Máš pravdu! Jsem blázen, že jsem sem chodila.
Věděla jsem, že mě zmlátíš. Stejně je to tvůj vnuk,
myslela jsem, že bys ho měl vidět.
Odešla jsi, protožes mě nenáviděla, a najednou je to můj vnuk?
Já tě zabiju, ty spratku.
Hui-jon.
- Dže-kju! - Běž!
Vezmi dítě a uteč!
Dže-kju. Jsi v pořádku?
Zbláznila ses?
Jak sem můžeš nosit to dítě?
Jak mám zůstat při smyslech?
Vždycky, když se vrátí z rybolovu, pije a do všeho mlátí.
Dže-kju, pořád věříš, že máma umřela při nehodě?
Já ne.
Myslím, že se od něho snažila utéct…
Dost!
Odešla jsi, protože tě mlátil. Mělo tě to napadnout.
Jak budeš dítě vychovávat sama?
Máš peníze, abys ho uživila?
Pokud jde o to,
jestli ho mám vychovat, měla bych jet vydělávat do Soulu.
Son Han-kjul.
Tak se jmenuje.
Taky jsi to viděl.
Je to hrozný člověk, ale dítěte se nedotkne.
Zatímco se budeš starat o Han-kjula,
půjdu vydělat dost peněz pro tebe, mě i Han-kjula,
abychom mohli pohodlně žít.
Potom budeme všichni tři žít daleko od něho.
Někde, kde nás už nenajde.
Vrátím se pro tebe.
Vrátím se pro oba.
Od té doby, co takhle zmizela, jsem už o ní neslyšel.
Promiňte, že jsem vám lhal,
ale neřekl jsem to ani Han-kjulovi, tak jsem to nemohl říct vám.
Znamená to,
že Han-kjul neví, že jeho matka žije?
Ta žena… je pro mě mrtvá.
Han-kjul si myslí, že mu rodiče zemřeli při požáru,
tak mu o tom nic neříkejte.
Chápu, jak se cítíte.
Ale myslím, že byste mu měl říct, že jeho matka žije…
Nezaslouží si být jeho matkou.
Možná ne, ale dítěti se po matce stýská.
Nesnáší ji, ale stejně se mu stýská.
Víte, jaké to je takhle žít?
Kdybych byla Han-kjul,
chtěla bych vědět, odkud jsem a kdo jsou moji rodiče.
Chtěla bych to zjistit celý život.
Má právo vědět, kdo jsou jeho rodiče.
Bom-siku.
Ahoj.
Určitě jsi unavený.
Už máme zase Bom-sika?
Ano.
- Tumáš. - Díky.
Dobře se o Bom-sika starejte, dokud si ho zase nevezmu.
Co jsem řekla jako Han-kjulova učitelka…
Doufám, že o tom budete přemýšlet.
Na shledanou.
Pojď ke mně.
Pojďme dovnitř.
Bom-siku, pojď.
Dítě, které se před 31 lety ztratilo, se nedávno vrátilo k rodině.
V roce 1995 se ztratilo
na výletě v Soulu a jeho osud zůstával po léta neznámý.
Pokroky v analýze DNA však nyní potvrdily jeho identitu.
Han-kjule, všechno v pořádku?
Jo.
Kdybys něco potřeboval, jen řekni.
Víš,
kdybys chtěl, daroval bych ti játra i žlučník.
Dokonce i ledvinu.
Ledvina už je trochu moc?
Kdybys ty potřeboval, daroval bych ti i srdce.
Jsi můj táta i máma, jediná rodina, kterou mám.
K čemu bych jinak dýchal? K čemu by ve mně proudila krev?
Proč to tak najednou říkáš?
Stalo se něco?
Jistěže ne.
Zítra máš zkoušky. Běž brzo spát.
Tajfun Wangsse, který zasáhl Okinawu,
se rychle pohybuje na severo-severovýchod.
Od zítřejšího večera je na východním a jihovýchodním pobřeží
očekáváno až 400 mm srážek spolu se silným větrem.
Obyvatele těchto oblastí vyzýváme ke zvýšené opatrnosti.
MATEMATIKA
Ta žena… je pro mě mrtvá.
Han-kjule, už jsi skončil?
Uběhlo jen deset minut.
Ano.
Tohle je přesně Son Han-kjul.
Není divu, že je nejlepší.
Ticho.
Dneska jsem dělal zkoušky z matematiky, etiky a biologie.
Angličtina, literatura a světové dějiny jsou zítra.
A Tong-pchjo s tebou chce probrat babiččiny 70. narozeniny.
DOHODA O VYPOŘÁDÁNÍ DĚDICTVÍ
SPOLUDĚDIC: SON HUI-JON
SON DŽE-KJU
Přemýšlej racionálně, Dže-kju.
Táta…
Co pro nás kdy udělal?
Jediné, co nám nechal, je ten neprodejný pozemek.
Kdyby se tam postavilo letovisko…
Doufal jsem, že jsi přišla za Han-kjulem.
Nosil jsem to dítě na zádech
a denně čekal, kdy se vrátíš.
„Han-kjule, tvoje máma…
„se pro nás vrátí za každou cenu.“
„Počkáme ještě den.“
„Počkáme ještě dva dny.“
Zmizím, jak si přeješ.
Už za tebou nepřijdu…
ani Han-kjula náhodně nepotkám.
Když tady podepíšeš…
Ahoj, Tong-pchjo.
Prosím?
Dobře. Vyzvednu tě, neboj se. Dávej pozor na babičku.
Dobře.
Co se děje?
Ve čtvrti vypadl proud.
NOUZOVÁ VÝSTRAHA
Tak jo.
Náš dům je asi v pořádku díky těm solárním panelům.
Tong-pchjoova babička potřebuje elektřinu, dojedu pro ni.
Řekni ostatním sousedům, ať taky přijdou, jestli potřebují elektřinu.
Počkej.
Může přijít i Se-čin s bratrem?
Proč sem chceš vodit I-čuna?
Se-čin potřebuje taky na zítřek studovat. Už musí být nervózní.
Ale hrozně leje. Nemůžu jí říct, aby přišla sama.
Jak si přeješ. Vrátím se.
Čural jsi?
- Vrať mi to! - Ne.
Paní So. Vysvětlím vám práci skutečného pedagoga.
Bylo to, když mi bylo 26 let.
Když jsem začínal učit…
Všichni přijali nabídku a přišli.
Neběhejte!
Hej!
Druhá polovina deváté směny. Dva auty,
dva strajky, dva bóly. Kritický okamžik.
Napětí roste. A nadhazuje!
Pálkař odpaluje!
- Silný odpal. - Jde to za.
- Jde to za plot. - Jde to za!
- Je to za. - Homerun!
Homerun v druhé polovině deváté směny. Neuvěřitelné!
Hej! Kdo ucpal záchod a utekl?
Min-guk se pořádně vydělal.
Abych si uvolnil místo v břiše.
Jsi snad kadicí mašina?
To snad není možné.
Měli oslavu narozenin a…
Aut! Budou prodlužovat.
Strejdo!
Panečku.
Co tu všichni dělají?
- Tady. - Díky.
Už buďte zticha, kluci!
Přestaňte a uklidněte se.
Všichni ticho!
Ve skupině je nejdůležitější zachovat pořádek.
Zřejmě tady budete muset zůstat na noc,
takže odteď se řiďte mými pokyny.
Rozumíte?
- Ano, mistře! - Ano!
Zaprvé, paní So a pane Čongu.
Podívejte se, co je v lednici, a uvařte.
Tak dobře.
Pane Wi.
Jestli přijdou další, vyzvedněte je s Philipem.
- Ano. - Han-kjule.
Rozděl pokoje a připrav postele.
- Tong-pchjo. - Ano.
Srovnej boty.
Strýčku, a co my?
Vy dva…
Nic nedělejte. To pomůže nejvíc.
Jestli už jste rozdělil úkoly,
- vrátíme se ke hře. - Pane Hongu.
Vás čeká nejdůležitější úkol.
No, když jsem ve škole hlavním učitelem,
tak budu mít dozor.
Uvolněte záchod.
Záchod?
Je ucpaný.
Většinou se na něm střídají dva lidé,
ale teď nás je deset. Těžko to zvládá.
Ano? Tak jo.
Komu se nelíbí přidělený úkol,
může teď odejít.
Pro vaši informaci, jediné místo,
kde se můžete při tajfunu a výpadku proudu dívat na televizi,
je tento dům.
A teď na svá místa!
Na místa!
Dejte se do pohybu.
Strejdo.
Nemůžu se dovolat paní Bom.
Paní Bom?
Nezvedá mi telefon.
Paní Bom byla se Se-čininým bratrem.
Mluvil jsem s ní před hodinou.
Byl jsi s paní Bom?
Slyšel jsi?
Chtěla mi poděkovat za přednášku,
tak přišla do kanceláře.
To je jedno. Kde je teď?
Zatímco jsme mluvili, zavolal jí pan Čong a ve spěchu odešla.
Proč se ptáš?
Není tady?
Slyšela jsem, že níže položené oblasti jsou zatopené.
Han-kjule, postarej se o ně.
Paní Bom!
To je ale klacek.
Sledovat nějakou zpěvačku.
Nevěřím ti.
Bál ses o mě, Song-tche?
Paní Bom?
Han-kjulův strýc ji šel hledat.
Neboj se.
Jak je v Soulu? Prší hodně?
Dobře. Má děti?
Děti?
Nikdy nebyl ženatý. Jaké děti?
Ne, je rozvedený.
Prý žádal o rozvod u soudu v roce 2017.
O tom pochybuji.
Pan Čchö sem přijel s panem Oem,
protože všichni ostatní kolegové byli ženatí.
Cože?
Slyšela jsem.
Zavolám, než půjdu spát.
Ahoj, Song-tche.
Je tak milý.
- Můžeme si promluvit? - Proč?
Promluvme si.
- O co jde? - Jen pojď se mnou.
Pojď.
Co s ním je?
O co jde?
Ten Song-tche nebo jak,
kolik toho o něm víš?
Má vlastní byt v Surotongu v Soulu.
A v roce 2017…
Proč ti to mám vůbec říkat?
Chtěl po tobě peníze?
Na co to prosím tě narážíš?
Romance scam.
Co?
Jsou to podvodníci, kteří předstírají, že se o tebe zajímají,
jen aby z tebe dostali peníze.
Chceš říct, že Song-tche mě oslovil kvůli penězům?
Zřejmě vypadám dost bohatě. Díky za poklonu.
Poslyš. Nelekni se.
Pozorně poslouchej.
Ten chlap…
nebyl nikdy ženatý.
- Nebyl ženatý? - Ano.
Jako ty?
Říká, že je rozvedený!
Proč by proboha svobodný dělal, že je rozvedený?
Dost. Nemluv nesmysly a běž se najíst.
Když tomu nevěříš, běž se zeptat sama.
Tohle říkal Se-činin bratr!
S ní se fakt nedá mluvit.
Vůbec neposlouchá.
Bože, jak jsi to mohl dopustit?
K tomu dešti ještě nejde proud?
Určitě odletěl sem.
Kde to proboha je?
Paní Bom!
- Paní Bom! - Co?
Ke všemu se mi něco zdá.
Buď tady, prosím. Zatraceně.
Tady.
LÁZNĚ ŠINSU
Našla jsem to!
Zatraceně.
Přišel jsem koukat na baseball. Proč dělám tohle?
A Tong-pchjoova babička zabrala dálkové ovládání.
Stejně mě Han-kjulův strýc docela překvapil.
Když vypnuli elektřinu, všechny nás vzal k sobě domů,
dal nám najíst a nechá nás tu spát.
To není tak samozřejmé.
Ticho.
Pane Záchode, ještě to není?
Už vážně musím.
- Jdi na druhý! - Dobře.
Pane učiteli, záchod v ložnici je taky kaput.
Uvolněte ho prosím taky.
Tak už nekaďte! Chcete mě zničit!
Prosím nekřičte.
Musím…
Hej, co dělají ostatní?
Už jdu na tebe.
Jen to zkus.
A teď skok! Jeden, dva, tři!
Zlý Han-kjul.
Měl by studovat na zítřek.
A hraje hry?
Teď tě dorazím. Raz, dva, tři.
- Tady máš. - Co to děláš?
Zničil jsem tě!
Nejlepšího studenta porazil O Tong-pchjo!
Vyber další hru. Jdu na prádlo.
V jaké hře tě ještě rozdrtím?
Jeje.
Ne, vysvětlím ti to…
Co tady děláš?
Co myslíš?
Šmírovala jsem.
- Šmírovala? - Jo.
Jsem čestnější, než vypadám, tak budu upřímná.
Přišla jsem sem něco zjistit.
Jak jsi vyřešil všechny otázky za deset minut
a jak dokážeš být vždycky první.
A tu odpověď hledáš tady?
A kde ji mám hledat?
Pojď se mnou.
Tohle je vypínač.
Tímhle nastavíš jas.
A na online přednášky použij tohle.
Dám pozor, aby sem teď nikdo nechodil,
tak můžeš studovat, jak chceš.
Převlékl jsem polštář i deku.
Když budu spát tady, tak co ty?
Máme luxusní pohovku.
Tohle jsem četla.
A tohle taky.
Tyhle poznámky mi půjčoval.
Sakra.
Není tu nic zvláštního.
Tak tohle je Han-kjulův pokoj.
Paní Bom, slyšíte mě?
Pane Čchö?
Jste v pořádku? Nejste zraněná?
Co se stalo?
Ta cedule se houpala ve větru.
Asi jste se vyděsila a omdlela.
Z kanceláře už jste odešla dávno.
Co jste celou dobu dělala?
Něco jsem musela zařídit.
Děkuji.
Promluvíme si uvnitř. Můžete jít?
Pojďte dál.
Tohle je jediné místo, kde je teď elektřina.
HEREČKA ČONG NAN-HUI
Měla byste se napřed vysprchovat, ať nenastydnete.
- Já tohle zvednu. - Dobře.
Haló?
Jste doma.
Pan Čchö říkal,
že je to jediné místo s elektřinou.
Co jste v tom počasí dělala venku?
Něco jsem hledala.
Přišla jste o rozum?
To je nápad, chodit v tom dešti ven.
Poslyšte.
Nemyslíte, že jsem k tomu měla důvod?
To možná ano, ale působíte tím potíže.
„Stalo se vám něco? Nejste zraněná?“ Neměl byste se ptát na to?
Na to bych se ptal…
někoho, kdo má rozum.
Chtěla jsem se umýt na světle,
ale měla jsem se vysprchovat doma.
Protože používám jen drahé sprchové gely z obchoďáků.
Rozum? Potíže?
Kdy jsem mu působila potíže?
Proč mě sledujete?
Sprchové gely z obchoďáků i ze supermarketů jsou stejné.
Proč vám tolik záleží na tom,
abyste šla domů, kde nemáte elektřinu?
Očividně nechápete, co jsem tím myslela.
Vážně myslíte, že je to kvůli sprchovému gelu?
Jsem promočená a vy najednou spustíte o rozumnosti.
V Soulu jste bydlela jen v bytě,
tak se vám déšť může zdát romantický, když ho sledujete seshora.
Ale tady je to jiné.
Sem když přijde tajfun,
je rozumné svůj dům nebo loď opustit, abyste přežila.
Co bylo důležitější než váš život, že jste šla ven v tajfunu?
Spokojený?
Víte, na životě mi moc záleží.
Mám tak pěkné tělo. Jak bych si nevážila života?
Ale tohle…
je váš první dárek pro mě.
Takže jste
nešla v tom počasí domů kvůli tomuhle?
Mohlo by to být něco drahého.
Třeba šperk nebo zlato.
Jestli je to něco takového, byla by to hrozná škoda.
A jestli…
Jestli to je…
zásnubní prsten,
odmítla bych tím vaše upřímné city.
Měla jsem to nechat doma.
Proč jsem to musela nosit v kabelce a ztratit?
Paní Bom. Koupil bych vám to třeba tisíckrát,
tak už se kvůli něčemu takovému nikdy nevystavujte nebezpečí.
Co kdyby na vás ta cedule opravdu spadla?
Jak o tom víte?
Prosím?
Jak víte, že na mě málem spadla cedule?
Paní Bom!
Je paní Bom v pořádku?
Asi omdlela z šoku.
Co ty?
Mně nic není.
Pospěš si a odveď ji domů.
Neměj strach, běž si to ošetřit!
Ošetřil jsem si to a rychle se převlékl, abyste to nezjistila.
Ale stejně myslím, že jsem byl moc hrubý.
Představa, že to na vás málem spadlo,
mě rozčílila. Dostal jsem záchvat vzteku.
Vy pláčete, pane Sone?
Myslíte?
Není to déšť?
Ne, pláčete.
Něco vám o sobě povím.
Myslím, že jsem od narození nikdy neplakal.
Podívejte. To jsou slzy.
Co?
Co to se mnou je?
Když teď víte, že mi nic není, přestaňte plakat.
Přestaňte.
Nedokážu přestat.
Jak to?
Ještě nikdy jsem neplakal, tak nevím, jak přestat.
Zkuste si přeříkávat násobilku.
Násobilku?
Někde jsem četla, že při pláči se aktivuje pravá hemisféra.
Tak když budete používat levou, třeba se ta druhá deaktivuje.
Násobilku?
Jedenkrát dva je dva. Dvakrát dva je čtyři.
Dvakrát tři je šest. Dvakrát čtyři je osm.
Nepomáhá to.
Tak co tohle?
Nejsem lechtivý.
Nic logického ani fyzického nepůsobí. Co mám dělat?
Tak co něco romantického, jako tohle?
Myslím, že to funguje.
To je úleva.
Tak pojďme.
No…
aby to úplně přestalo, tak, víte…
Když už zapnuli elektřinu, měla bych jít domů…
Zůstaňte na noc tady.
Nemůžu vás nechat samotnou. Měl bych strach.
Han-kjul má rád kaši kengsigi,
tak jsem koupil fazolové klíčky. Najíme se ráno společně.
Mimochodem, Han-kjul to pořád…
neví, že ne?
Paní Bom.
Já…
se víc bojím…
toho, až Han-kjul zjistí, že ho maminka opustila…
než že zjistí, že jsem mu lhal.
To mě děsí víc.
Proč jsi vstala? Chceš taky vodu?
Ne. Byla mi trochu zima.
Jiné deky nemáme.
Počkej. Strýček má určitě v pokoji vyhřívací dečku.
NEJVYŠŠÍ SOUD
„Dohoda o vypořádání dědictví“?
„Son Hui-jon“?
Jak to, že je tady pečeť mrtvého člověka?
Son Han-kjul?
Kdo jste?
Kdo jsem?
No…
Zlý Han-kjule.
Ještě jsem jí neodpustil.
Ale říkala jste, že má právo vědět, kdo jsou jeho rodiče.
Co jste řekla…
se mi vrylo do hlavy.
Budu víc přemýšlet o tom, co je lepší pro Han-kjula.
Strejdo.
Ano.
Son Hui-jon.
Tak se jmenuje moje máma, která prý umřela při požáru.
Je naživu?
Strýčku! Han-kjul odjel do Soulu.
Jsem ráda, že jsi přijel.
Tvůj strýc mě k tobě nepouštěl.
Můžu ti říkat mami?
Protože jsem měl zlomené srdce.
Doteď jsi tu pro Han-kjula nebyla, tak mu to vynahraď.
Dnes se nebudeme schovávat a užijeme si to podle svého.
Tak to bude.
Překlad titulků: Jan Táborský