Sun Han-gyul?
NYOLCADIK RÉSZ
Maga… kicsoda?
Hogy ki vagyok?
Hát… én…
Én…
Én csak…
Ne mondd el a bácsikádnak, jó?
Micsoda? Én nem…
Nem azt mondta, hogy az edzésemet jobb nézni, mint a sorozatokat?
Ostoba nőszemély!
Mit csináljak, hogy észhez térjen?
Őrület.
Mi a fene?
Akárhová megyek, mindenki…
Mi?
Várjunk…
Istenem!
Jesszus, ez meg mi?
Hülye homok.
Szóval, Bom kisasszony és Sun úr, maguk…
Ugye?
Nagylelkű és irgalmas Jeong úr,
ha úgy tudna tenni, mintha semmit nem látott volna,
halálunk napjáig az adósai maradnánk…
Még utána is.
Ne!
Maradj ki belőle!
Majd én elintézem.
Mi az? Mit fog tenni?
Mit művel?
Megijesztett.
Hosszú életet, és a családjának békességet kívánok!
Örökké.
Mindketten harcművészek vagyunk. Ha szemet hunyna,
bármit is szeretne, Jeong úr,
megteszem. Kérem!
- Bármit? - Amit csak akar.
Mivel ilyen kétségbeesetten kérik,
rémes ember lennék, ha nem tenném ezt meg maguknak.
- Bom kisasszony! - Igen, Jeong úr?
Maga jóban van az ügyvéddel, Se-jin bátyjával.
Információt akarok a jogi asszisztenséről.
A jogi asszisztenséről?
- Tényleg csak ennyit kér? - Igen.
És maga!
Igen, uram!
Ez aztán nehéz.
Adja csak ide!
Jöjjön ide!
- Jöjjön! - Rendben.
Erős a csuklyás izma.
Ne mondd el a bácsikádnak, jó?
- Bácsikám… - De akkor is,
hogy kérhette ezt tőlem? Őrület.
Jézusom!
Jó reggelt!
Bom kisasszony!
Látott engem a hétvégén?
Hogy láttam-e? Mikor? Hogy érti?
Miért érzem, hogy láttam magát?
Azt hiszem, önt láttam valakivel egy vidámparkban.
Istenem!
Én voltam az.
Hogy érti ezt?
Egy középkorú nő elrohant szórakozni, a táskáját meg hátrahagyta.
Aztán találkoztam Bom kisasszonnyal. Együtt néztünk szét.
Probléma talán?
Azt mondja, Bom kisasszony egyedül ment vidámparkba?
Az emberek eljárnak egyedül enni vagy inni,
akkor vidámparkba miért ne?
Egyetértek!
Ne gyanúsítgassa őt ok nélkül,
és nézze meg a táskáját!
Bom kisasszony!
Ezek a kérdések. Keressen meg, amint tud!
Sun úrtól mit kért, mit tegyen?
Nem azt kérte, hogy öljön meg valakit magának, ugye?
SPORTKÖZPONT
Kár volt fél évre beiratkoznom.
Nem tudom, van-e pénzvisszatérítés.
Jeong úr?
Han-gyul nagybátyját…
leterítették?
Veszített már életében?
Mintha azt kérdezné, haltam-e már meg valaha.
Soha nem történt ilyen, és nem is fog…
Hétfőn
a hatalmas Sun Jae-gyu veszíteni fog ellenem, Jeong Jin-hyeok ellen.
Öregszik a szemem. Már hallucinálok.
Az a férfi a földön biztos nem Jeong úr,
hanem Han-gyul nagybátyja?
Hát itt van, Seo asszony.
Kifizetődött a kemény munka.
Miért fekszik még mindig a földön?
Talán megsérült?
Vége van, Sun úr. Most már felkelhet.
Maradnék még egy darabig. Maga elmehet.
Nem ellenfél számomra! Inkább…
Le vagyok nyűgözve.
Nagyon sokat fejlődött.
Látom, visszatért a hosszú szünet után,
gondolom, újrakezdi az edzést.
Nem erről van szó.
Sok a dolgom mostanában, visszatérítést akarok kérni…
Menjen, öltözzön át!
Ma rendes leszek, és megtanítom a titkos módszert Sun Jae-gyu legyőzésére.
Úgy érti, én is így leteríthetem őt?
Látja ezt?
Még mindig nem bír felállni. Nem látja?
Öltözzön át gyorsan!
Rendben, máris.
Ez aztán lenyűgöző!
Vajon mit csinálhat most?
Tessék!
Egy nap hirtelen
rádöbbensz majd, hogy hiányzom neked. Akkor nyisd ki!
Azt hiszem, hiányzik egy kicsit.
Mennyire kell hiányozzon, hogy kinyissam?
Nem. Még nem telt el olyan sok idő.
Ez nem helyes.
Mi lehet abban a dobozban?
Parfüm?
Egy levél?
Vagy… talán egy gyűrű?
- Elnézést! - Istenem!
Bom-sik, jól vagy? Jól vagy?
Sajnálom!
Ez az a nő.
A táskám.
Ja, igen.
Biztosan Holly táska.
Ismeri?
Nekem csak nagyok vannak ettől a márkától,
nem tudtam, hogy ilyen kicsi is van.
De ami most van magánál…
Mármint otthon vannak. Nagyok.
Persze, otthon. Értem.
Tényleg vannak otthon.
Az áruházban vettem őket.
- Kedvezmény nélkül. - De mi ez a szag?
Istenem!
Jó ég! Miért ugatsz engem?
Ne ugass, Bom-sik!
Ugasd meg!
Helyes.
Ne ugass már!
Jaj, ne! Általában nem ugat meg csak úgy bárkit.
Talán tudja, hogy nem látjuk szívesen magát.
Mit mondott?
Ha megsértettem, szívesen…
Elnézést!
De biztosítást annak kell ajánlania, akinek szüksége van rá,
nem helyes folyamatosan tukmálni az emberekre…
Ezt mondta Jae-gyu? Hogy biztosítást árulok itt?
„Jae-gyu”?
Lenyűgöző!
Már nőknek is hazudik.
Akkor nem a biztosítás miatt van itt?
A köztünk lévő kapcsolatról
Jae-gyunak kell beszámolnia.
Akkor hát.
Mi… Várjon!
Mi?
Hát nem biztosítási ügynök?
Szia…
„Ajándék a kiszemeltnek”?
Tetszik neked valaki?
- Nem. - Hová mész?
- Gyere ide! - Istenem!
Han-gyul!
Ha bevallod az érzéseidet,
- nem az ajándék számít. - Úgy van.
Felsőben
elloptam anyám bankkártyáját, és vettem egy koreai húscsokrot.
Ebédnél lepakoltam az asztalról, és azt mondtam:
„Ha ezt elfogadod, randizunk.”
Az ebédlőben mindenki megőrült, mintha koncerten lennének.
És hogy ment? Bejött?
Elment a suliból.
Annyira megszégyenült, hogy kisírta a szemét,
négy napig bőgött.
Utána nem látták többé Shinsuban.
- Te kis… - De így volt.
Csendet!
Holnap kezdődnek a vizsgák.
Az eredményekben kéne versenyeznetek.
Uram!
Most Dae-hanon a sor, hogy utolsó legyen.
Mi? Ha a próbavizsgát is nézzük, te jössz.
Csendet!
Az iskolában mindenkit csak az érdekel, ki lesz az utolsó.
De a legjobb diák mindig ugyanaz.
Ugyan már, uram! Magát csak Han-gyul érdekli.
Csendet!
Tudom már.
Mit?
Az ajándék.
Az ajándék, ami boldoggá teszi.
Végre megvan.
MEGÁLLAPODÁS ÖRÖKSÉGI VAGYON FELOSZTÁSÁRÓL
Figyelmeztettem, hogy ne jöjjön ide…
Ez meg mi volt?
Mintha Bom-sik lenne.
Bom… Nem. Bom kisasszony!
Nem ma találkozom Bom-sikkel. Mit keres itt?
Be kell tartania az ígéretét.
Ha máris ennyire hiányzom, hogy fogja bírni két éven át?
Istenem!
Az a nő nem biztosítási ügynök.
Találkoztam vele.
Legyen őszinte!
Ha megint hazudik, felejtse el a két évet! Akkor végeztünk.
ÖRÖKÖSTÁRS: SUN HEE-YEON
Sun Hee-yeon!
Apa, ne!
Megőrültél?
Azt sem tudjuk, ki az apja!
Hogy merted hazahozni?
Igazad van! Megőrültem, hogy visszajöttem ide!
Tudtam, hogy meg fogsz ütni. De akkor is az unokád,
gondoltam, látnod kell őt.
Elmentél itthonról, mert gyűlölsz engem, és most azt mondod, ő az unokám?
Megöllek, te szégyentelen!
Hee-yeon!
- Jae-gyu! - Menj!
Fogd a gyereket, és menj!
Jae-gyu! Jól vagy?
Elment az eszed?
Hogy hozhattad ide a gyereket?
Hogy lehetnék eszemnél?
Bármikor, ha visszajön a halászatból, iszik és tör-zúz.
Jae-gyu, te elhiszed, hogy anya autóbalesetben halt meg?
Én nem.
Szerintem el akarta hagyni…
Elég ebből!
Elmentél, miután annyiszor megvert. Tudhattad volna.
Hogy fogod egyedül felnevelni?
Van pénzed, hogy etesd?
Ha már itt tartunk,
hogy felneveljem, Szöulba kell mennem pénzt keresni.
Sun Han-gyul.
Ez a neve.
Te is láttad, ugye?
Borzalmas ember, de a babához nem nyúlna.
Amíg te gondoskodsz Han-gyulról,
én keresek pénzt neked, magamnak és Han-gyulnak,
hogy kényelmesen élhessünk.
Azután mi hárman jó távol fogunk tőle élni.
Valahol, ahol sosem talál ránk.
Visszajövök értetek.
Mindkettőtökért.
Mióta így eltűnt, egyszer sem hallottam róla.
Sajnálom, hogy hazudtam,
de még Han-gyulnak sem mondtam el, így neked sem mondhattam.
Úgy érted,
Han-gyul nem tudja, hogy az anyja életben van?
Az a nő… számomra halott.
Han-gyul úgy tudja, a szülei meghaltak egy tűzben,
úgyhogy ne mondjon neki semmit!
Megértem, hogy érez.
De akkor is el kellene mondania neki, hogy él az anyja…
Nem érdemli meg, hogy az anyja legyen!
Talán nem, de egy gyereknek kell az anyja.
Ha utálja is, szüksége van rá.
Tudja, milyen érzés így élni?
Ha én lennék Han-gyul,
tudni akarnám, honnan származom, és kik a szüleim.
Egész életemben tudni akarnám.
Joga van tudni, kik a szülei.
Bom-sik!
Szia!
Biztosan fáradt vagy.
Máris a mi napunk van Bom-sikkel?
Igen.
- Tessék! - Jól van.
Vigyázzanak Bom-sikre, amíg érte nem jövök!
És amit Han-gyul tanáraként mondtam…
Remélem, átgondolja.
Viszlát!
Menjünk! Gyere!
- Menjünk be! - Jó.
Gyere, Bom-sik!
Nemrégiben hazatért a családjához egy gyermek, aki 31 évvel ezelőtt tűnt el.
1995-ben veszett nyoma
egy szöuli utazáson, és a sorsa évekig ismeretlen volt.
A DNS-elemzés fejlődésével most sikerült megerősíteni a kilétét.
Minden rendben, Han-gyul?
Igen.
Ha szükséged van bármire, mondd!
Tudod,
ha kérnéd, neked adnám a májamat vagy az epehólyagomat is.
Még egy vesét is.
A vesénél van a határ?
Ha szükséged lenne rá, én még a szívemet is neked adnám.
Te vagy az anyám és az apám, az egyetlen családom.
Mit számítana, ha nem tudnék lélegezni? Vagy a vérem nem keringene?
Miért mondod most ezeket?
Valami baj van?
Természetesen nincs.
Holnap vizsgázol. Feküdj le korán!
Az Okinavára lecsapó Wangsse tájfun
gyors tempóban halad észak-északnyugat felé.
Holnap estétől a keleti és délkeleti parton
akár 400 mm csapadék is eshet, és erős szél várható.
Az érintett területeken különös óvatosság szükséges.
MATEMATIKA
Az a nő… számomra halott.
Han-gyul, már végeztél is?
Csak tíz perc telt el.
Igen.
Ez Sun Han-gyul.
Nem csoda, hogy osztályelső.
Csendet!
Ma megvolt a matek-, az etika- és a biológiavizsga.
Holnap jön az angol, az irodalom és a történelem.
Dong-pyo pedig szeretné megbeszélni veled a nagyija 70. születésnapját.
MEGÁLLAPODÁS ÖRÖKSÉGI VAGYON FELOSZTÁSÁRÓL
ÖRÖKÖSTÁRS: SUN HEE-YEON
SUN JAE-GYU
Gondold végig, Jae-gyu!
Apa…
Mit tett értünk apa valaha is?
Csak azt a földet hagyta ránk, amit nem lehet eladni.
Ha üdülőt építenének oda…
Azt reméltem, hogy Han-gyulhoz jöttél.
A hátamon hordtam a síró gyereket,
és mindennap vártam, hogy visszajössz.
„Han-gyul, édesanyád…
vissza fog jönni, bármi történjék.”
„Várjunk még egy napot!”
„Várjunk még két napot!”
Eltűnök, ahogy akarod.
Nem jövök el hozzád…
és Han-gyullal sem találkozom többé.
Ha aláírod ezt…
Szia, Dong-pyo!
Micsoda?
Rendben. Máris megyek értetek, ne aggódj! Vigyázz a nagymamádra!
Rendben.
Mi az? Mi baj?
Elment az áram a környéken.
VÉSZHELYZETI RIASZTÁS
Oké.
A mi házunk rendben van a napelemek miatt.
Dong-pyo nagymamájának áram kell, elmegyek érte.
Mondd meg a többi szomszédnak, hogy jöjjenek ide, ha áram kell nekik!
Várj! Akkor…
Se-jin és a bátyja is átjöhet?
Miért hívnád ide I-junt?
Se-jinnek is tanulnia kell holnapra. Most biztosan nagyon ideges.
De szakad az eső. Egyedül nem jöhet ide.
Ahogy akarod. Sietek.
Bepisiltél?
- Add vissza! - Nem adom!
Seo asszony! Hadd meséljek az igaz oktató útjáról!
Huszonhat éves koromban történt.
Amikor elkezdtem dolgozni tanárként…
Mind elfogadták a meghívást.
Ne fussatok!
Hé!
A meccs végén járunk. Ketten kiestek,
két ütőhiba, két dobóhiba. Fontos pillanat.
Fokozódik a feszültség. Jön a dobás!
Az ütő eltalálja!
- Ez nagy lesz. - Kimegy.
- Kirepül. - Kirepül!
- Elmegy. - Hazafutás!
Hazafutás a mérkőzés végén! Hihetetlen!
Hé! Ki lépett le, miután eldugította a vécét?
Min-guk tojt egy nagyot.
Helyet kellett csinálni a hasamban.
Mi vagy te, egy kakagép?
Nem hiszem el.
Szülinapi bulijuk volt, és…
Kiment! Hosszabbítás következik!
Bácsikám!
Istenem!
Mit keres itt mindenki?
- Fogd! - Jó.
Hé! Halkabban, ti taknyosok!
Befejezni, csend legyen!
Mindenki hallgasson!
A rend a legfontosabb, ha csoportban vagyunk.
Mindenkinek itt kell éjszakáznia,
úgyhogy mostantól az lesz, amit én mondok.
Megértették?
- Igen, mester! - Igen!
Először is. Seo asszony és Jeong úr!
Nézzenek szét a hűtőben, és főzzenek!
Nos, rendben.
Wi úr!
Ha mások is jönnek, Phillippel menjenek el értük!
- Igen, uram! - Han-gyul!
Tiéd a szobabeosztás és az ágyazás.
- Dong-pyo! - Igen!
Cipőtisztítás.
Velünk mi lesz?
Persze. Ti ketten…
Ne csináljatok semmit! Az segítség.
Ha kiosztotta a feladatokat,
- néznénk tovább a meccset. - Hong úr!
Magáé lesz a legfontosabb feladat.
Mivel én vagyok a rangidős tanár,
én felügyelek.
Tisztítsa ki a vécét!
A vécét?
Eldugult.
A vécének általában csak két emberrel kell elbírnia,
de most tízen vagyunk. Sok lesz neki.
Rendben? Rendben.
Jól van. Ha nem tetszik a kiosztott feladat,
elmehetnek innen.
Csak hogy tudják, a környéken
az egyetlen hely, ahol tévézhetnek áramszünet és tájfun idején,
az ez a ház.
Mindenki a helyére!
A helyünkre!
Mozgás!
Bácsikám!
Nem érem el Bom kisasszonyt.
Bom kisasszonyt?
Nem veszi fel a telefont.
Bom kisasszony Se-jin bátyjával volt.
Egy órája beszéltem vele.
Bom kisasszonnyal voltál?
Hallottad? Hát,
meg akarta köszönni a különleges előadást,
ezért eljött hozzám.
Nem számít. Hol van most?
Amíg beszéltünk, felhívta Jeong úr, és sietve távozott.
Miért kérdezed?
Nincs itt?
Hallottam, hogy az alacsonyabb területek víz alá kerültek.
Han-gyul, vigyázz rájuk!
Bom kisasszony!
Istenem! Micsoda kis hülye!
Valami énekes után lohol.
Nem hiszek magának.
Aggódott értem, Seong-tae?
Bom kisasszony?
Han-gyul nagybátyja elment érte.
Ne aggódjon!
Milyen Szöulban? Sokat esik?
Rendben. Van gyereke?
Gyereke?
Sosem volt házas. Milyen gyerek?
Nem, elvált.
Azt mondta, bíróságon vált el 2017-ben.
Azt kétlem.
Choi úr azért Oh úrral jött ide,
mert minden kollégájuk megnősült már, kivéve őt.
Micsoda?
Hallottam.
Felhívom, mielőtt lefekszem.
Viszhall, Seong-tae!
Olyan édes!
Istenem!
- Beszélhetnénk? - Miért?
Beszéljünk!
- Mi az? - Csak kövessen!
Jöjjön!
Ennek mi baja?
Mi van? Mi az?
Ez a Seong-tae vagy ki,
mennyit tud róla?
Van egy lakása Szöulban, a Suro városrészben.
És 2017-ben…
Miért kell ezt elsorolnom magának?
Kért magától pénzt?
Mi a fenét akar ebből kihozni?
Szerelmi átverés.
Micsoda?
Ezek a csalók eljátsszák, hogy szeretik az embert,
és kicsalják a pénzét.
Azt mondja, Seong-tae a pénzemért közeledik hozzám?
Azt hiszem, elég gazdagnak látszom. Köszönöm, hogy így lát engem.
Figyeljen! Ne rémüljön meg!
Jó? Figyeljen rám!
Az a fickó…
sosem volt házas.
- Nem volt házas? - Nem.
Mint maga?
Azt mondja, elvált!
Miért tettetné magát elvált embernek egy agglegény?
Elég! Ne beszéljen ostobaságokat, és menjen vacsorázni!
Ha nem hiszi el, kérdezze meg tőle!
Se-jin bátyja mondta ezt!
Istenem, lehetetlen beszélni vele.
Sosem hallgat meg.
Istenem, miért csinálod ezt?
A zivatar mellé még áramszünet is?
Ezen az útvonalon jöttem.
Hol a csudában van?
Bom kisasszony!
- Bom kisasszony! - Micsoda?
Már hangokat is hallok.
Kérlek, legyél itt! A fenébe!
Ott.
SHINSUI FÜRDŐ
Megtaláltam!
A csudába!
Én baseballt akartam nézni. Miért csinálom ezt?
És Dong-pyo nagymamájánál van a kapcsoló.
Han-gyul nagybátyja igazán lenyűgöző.
Elment az áram, és mindannyiunkat idehozott a házába,
ételt adott, és itt alhatunk.
Ez nem könnyű dolog.
Csendet!
Vécé úr, még nincs kész?
Tényleg használnom kéne.
- Menj a másikba! - Jó.
Uram, a hálóban is megadta magát a vécé.
Azt is tisztítsa ki!
Ne kakáljatok már! Az őrületbe kergettek!
Ne kiabáljon! Tarts ki!
Mindjárt…
Mit csinálnak a többiek?
Véged lesz. Jövök!
Lássuk!
Most ugorj! Egy, kettő, három!
Rossz Han-gyul.
Tanulnia kellene holnapra.
De ő játszik?
Kivégzés. Egy, kettő, három!
- Nesze! - Mit csinálsz?
Lezúztalak!
Oh Dong-pyo legyőzte a Shinsui Gimnázium legjobb tanulóját.
Válassz játékot! Berakok egy mosást.
Melyikben nyomjalak le?
Jaj nekem!
Ne! Meg tudom magyarázni…
Mit keresel itt?
Mit gondolsz?
Szaglásztam.
- Szaglásztál? - Igen.
Őszintébb vagyok, mint látszik, megmondom neked.
Meg akartam tudni valamit.
Hogy készültél el tíz perc alatt,
és hogy vagy mindig a legjobb?
Miért itt keresed a választ?
Mégis hol kellene?
Kövess!
Ez a bekapcsoló gomb.
Ezzel állíthatod a fényerőt.
Online leckékhez használd ezt!
Figyelek rá, hogy senki ne jöjjön be ide,
tanulj, amennyit akarsz!
Áthúztam a párnát és a takarót.
Ha én itt alszom, veled mi lesz?
Van egy drága kanapénk.
Ezt már olvastam.
És ezt is.
Ezek a jegyzetek, amiket adott.
A csudába!
Nincs itt semmi különös.
Hát ez Han-gyul szobája.
Bom kisasszony, hall engem?
Choi úr?
Jól van? Megsérült?
Mi történt?
A szél letépte a táblát.
Biztos megijedt és elájult.
Rég elment már az irodából.
Mit csinált ilyen sokáig?
Dolgom volt.
Köszönöm!
Beszéljünk odabent! Tud járni?
Jöjjön be!
Ez az egyetlen hely, ahol van most áram.
JEONG NAN-HEE
Menjen, zuhanyozzon le, nehogy megfázzon!
- Ezt fel kell vennem. - Rendben.
Halló!
Hát itthon van.
Choi úr azt mondta,
csak itt van áram.
Mit csinált odakint ebben az időben?
Kerestem valamit.
Elment a józan esze?
Ki megy ki ilyesmi miatt az esőbe?
Nézze!
Nem gondolja, hogy jó okom volt rá?
Talán igen, de nehézséget okozott.
„Megsérült? Jól van?” Nem ilyesmit kellene kérdeznie?
Ezek a kérdések…
a józan eszű embereknek valók.
Világosban akartam mosakodni,
de inkább otthon zuhanyzom.
Mivel csak drága, áruházi tusfürdőket használok.
Józan ész? Nehézség?
Mikor okoztam neki nehézséget?
Miért követett?
A szupermarketek és az áruházak tusfürdői ugyanolyanok.
Miért olyan fontos,
hogy hazamegy miatta az áram nélküli otthonába?
Nyilván nem tudja, hogy értettem.
Maga szerint a tusfürdőről van szó?
Bőrig áztam, maga meg hirtelen józan észről beszél.
Mivel korábban csak egy szöuli lakásban élt,
romantikusnak találhatja az esőt, ha az emeleti szobájából nézi.
De itt más.
Itt, ha tájfun jön,
a józan ész azt diktálja, hogy hagyja el a házát vagy a hajóját a túlélésért.
Mi fontosabb az életénél, hogy kiment a tájfunba?
Most boldog?
Tudja, nagyon is törődöm az életemmel.
Nézze! Nagyon jó testem van. Hogyne szeretném az életemet?
De ez…
az első ajándék, amit magától kaptam.
Tehát
nem tudott hazamenni ebben az időben emiatt a kis butaság miatt?
Lehet valami drága is.
Ékszer vagy arany.
Ha olyasmi van benne, nagy kár lenne érte.
És ha…
Ha…
egy jegygyűrű,
azzal elutasítottam volna az őszinte érzéseit.
Otthon kellett volna tartanom.
Minek hordoztam a táskámban, hogy aztán elhagyjam?
Bom kisasszony! Ezerszer is újra megvenném,
hogy ne kelljen ilyesmiért veszélybe sodornia magát.
És ha az a tábla tényleg eltalálja?
Honnan tudta?
Mit?
Honnan tudta, hogy majdnem eltalált egy tábla?
Bom kisasszony!
Mi van Bom kisasszonnyal? Jól van?
Azt hiszem, elájult a rémülettől.
És te?
Én jól vagyok.
Siess, vidd őt haza!
Ne aggódj, azt pedig lásd el!
Elláttam, és gyorsan átöltöztem, hogy ne jöjjön rá.
De akkor is túl durva voltam korábban.
A gondolat, hogy az a tábla eltalálja,
feldühített. Elöntött a harag.
Maga sír, Sun úr?
Sírok?
Nem az eső?
Nem, maga sír.
Bom kisasszony! Hadd mondjak valamit magamról!
Azt hiszem, sosem sírtam, kivéve, mikor megszülettem.
Nézze! Könnyek!
Micsoda?
Mi bajom van?
Már tudja, hogy jól vagyok, ne sírjon!
Hagyja abba!
Nem tudom.
Micsoda?
Sosem sírtam korábban, nem tudom, hogyan hagyjam abba.
Próbálja elmondani a szorzótáblát!
A szorzótáblát?
Olvastam valahol, hogy amikor sírunk, a jobb agyfélteke aktív.
Ha a bal agyféltekét használjuk, az leállíthatja a jobbat.
A szorzótábla?
Egyszer kettő, kettő. Kétszer kettő, négy.
Háromszor kettő, hat. Négyszer kettő…
Nem működik.
Akkor mit szól ehhez?
Nem vagyok csikis.
Semmi agyi vagy fizikai nem működik. Mit tegyek?
Mit szól valami romantikushoz, mint ez?
Azt hiszem, ez működik.
Megkönnyebbülés.
Akkor menjünk!
Hát…
hogy teljesen abbamaradjon, szerintem…
Mivel újra van áram, haza kellene mennem…
Csak… töltse itt az éjszakát!
Nem lehet egyedül. Aggódnék.
Han-gyul szereti a gaengsigi kását,
ezért vettem neki babcsírát. Együk meg együtt reggel!
Han-gyul még mindig…
nem tudja, ugye?
Bom kisasszony!
Én…
jobban félek attól…
hogy Han-gyul rájön, az anyja elhagyta…
mint attól, hogy arra jön rá, hogy hazudtam neki.
Ettől jobban félek.
Miért jöttél ki? Te is megszomjaztál?
Nem. Fáztam egy kicsit.
Ez az összes takarónk.
Várj itt! A bácsikám szobájában van ágymelegítő.
KOREAI BÍRÓSÁG
„Megállapodás örökségi vagyon felosztásáról”?
„Sun Hee-yeon”?
Miért van idenyomva egy halott ember pecsétje?
Sun Han-gyul?
Maga… kicsoda?
Hogy ki vagyok?
Hát… én…
Hé! Rossz Han-gyul!
Nem bocsátottam meg neki.
De maga szerint Han-gyulnak tudnia kell, kik a szülei.
Amit mondott…
szöget ütött a fejembe.
Jobban átgondolom, mi lenne a legjobb Han-gyulnak.
Bácsikám!
Igen?
„Sun Hee-yeon.”
Ez az anyám neve, akiről azt mondtad, meghalt.
Életben van?
Uram! Han-gyul elment Szöulba.
Örülök, hogy eljöttél.
A bácsikád nem engedi, hogy találkozzunk.
Hívhatlak anyának?
Mert összetört a szívem.
Eddig nem voltál ott Han-gyulnak, úgyhogy tedd jóvá!
Ma legyünk magabiztosak, és érezzük jól magunkat!
Csináljuk!
A feliratot fordította: Tüzér Tamás