Downloaded from YTS.BZ
‫הסרט הבא מכיל‬ ‫תיאורים של ניצול מיני במעורבות קטינים,‬
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫מה שעלול להטריד חלק מהצופים.‬
‫בשנת 2002, אליזבת סמארט בת ה-14‬ ‫נחטפה מחדרה בזמן שישנה.‬
‫העדה היחידה הייתה אחותה בת התשע,‬
‫מרי קת'רין.‬
‫אם אליזבת מקשיבה עכשיו,‬
‫מרי קת'רין, מה היית אומרת לה?‬
‫שאני מתגעגעת אליה,‬
‫ושאני רוצה שהיא תדע‬ ‫שכל המשפחה שלנו אוהבת אותה.‬
‫אני תוהה למה שמישהו ירצה לחטוף את אליזבת.‬
‫הייתי בת תשע כשאליזבת נחטפה.‬
‫התגעגעתי לאחותי.‬
‫היא הייתה החברה הכי טובה שלי.‬
‫- מרי קת'רין‬ ‫אחות של אליזבת -‬
‫אני חושבת שאתם שואלים אותי‬ ‫אם התמודדתי עם זה.‬
‫אני חושבת שאני עדיין מתמודדת עם זה.‬
‫- 5 ביוני, 2002 -‬
‫באותו לילה אליזבת ואני התפללנו ביחד‬
‫והלכנו לישון.‬
‫הדבר הבא שאני זוכרת‬
‫הוא שהיה גבר בחדר השינה שלי.‬
‫הוא אמר לאליזבת שאם היא תצעק,‬
‫הוא יהרוג אותה.‬
‫הייתי משותקת.‬
‫פשוט לא יכולתי להאמין למה שקורה.‬
‫בסוף אזרתי מספיק אומץ‬ ‫כדי להגיד להורים שלי שאליזבת נעלמה,‬
‫שהיה איש שבא ולקח אותה.‬
‫הסיוט הנורא ביותר של כל הורה.‬
‫ילדה בת 14 מיוטה נחטפה מחדר השינה שלה‬ ‫בזמן שבני משפחתה ישנו.‬
‫איך זה היה יכול לקרות בחדר שלה,‬ ‫בקהילה אמידה?‬
‫איפה אליזבת סמארט?‬
‫המקרה הזה ריתק את האומה.‬
‫הרשויות פתחו במצוד ברחבי המדינה.‬
‫היו שם כל האלמנטים של סיפור הוליוודי.‬
‫תפנית חדשה, מוזרה ותמוהה הערב.‬
‫במשטרה ממשיכים להתמקד בבני משפחתה.‬
‫במשטרה לא מאמינים שאמרנו את האמת.‬
‫כמשפחה, לא התכוונו‬ ‫פשוט להשאיר את זה לרשויות.‬
‫יש שם מישהו שיודע משהו.‬
‫הייתה לי הרגשה חזקה שאליזבת עדיין שם.‬
‫הייתי צריך למצוא את הבת שלי.‬
‫כשניסיתי לברוח, רציתי שזה יצליח בוודאות.‬
‫הייתי עושה כל מה שצריך‬
‫כדי לברוח.‬
‫- אליזבת סמארט -‬
‫כאבא, אתה שם כדי להגן על הילדים שלך‬
‫ולשמור עליהם מפני כל רע.‬
‫זה לא קרה. לא שמרתי עליה מפני כל רע.‬
‫זה פשוט חוזר על עצמו בראש שלך,‬ ‫שוב ושוב ושוב.‬
‫אני זוכר בבירור שבשעה 3:58‬
‫מרי קת'רין נכנסה לחדר‬ ‫ואמרה שמישהו לקח את אליזבת.‬
‫חשבתי, "רק היה לך סיוט רע.‬
‫"אליזבת בטח נמצאת איפשהו בבית."‬
‫אבל כשעברנו מחדר לחדר, החרדה הלכה וגברה.‬
‫במטבח ראיתי רשת חתוכה.‬
‫והחלון היה פתוח.‬
‫אשתי צעקה, "תתקשר למוקד החירום".‬
‫ב-5 ביוני, בשעת בוקר מוקדמת,‬
‫הביפר שלי צפצף.‬
‫הייתה לנו חטיפה של אישה צעירה‬
‫בפדרל הייטס.‬
‫חטיפה של ילדה מחדר השינה שלה‬
‫היא דבר נדיר ביותר.‬
‫אז הרגשתי דחיפות להגיע למקום.‬
‫הגעתי לזירה.‬
‫סגן ניצב תדרך אותי.‬
‫אליזבת סמארט הייתה ילדה צעירה בת 14‬
‫שעסקה במוזיקה,‬ ‫שהייתה מאוד מעורבת בכנסייה שלה.‬
‫המשפחה אמרה‬ ‫שהיא נחטפה מהחדר שלה באמצע הלילה.‬
‫החלון היה פתוח.‬
‫היה חתך ברשת.‬
‫ובחוץ, מישהו הניח כיסא ליד הקיר.‬
‫הרושם הראשוני שלי היה‬ ‫שזה לא יהיה עניין ארוך ומתמשך.‬
‫יהיו לנו תשובות תוך 48 שעות.‬
‫טעיתי.‬
‫הבוקר, בערך בשעה שתיים,‬ ‫היה לנו מה שנראה כחטיפה‬
‫מבית כאן באזור פדרל הייטס.‬
‫האימה הורגשה כשהחדשות התפשטו.‬
‫בסולט לייק סיטי,‬ ‫אני נישה דגרינג, חדשות שבע ב-11.‬
‫אני זוכרת את הדיווח הראשון שלי על הסיפור.‬ ‫"ילדה קטנה נעדרת בפדרל הייטס…‬
‫- נישה דגרינג‬ ‫כתבת -‬
‫"אחרי שנחטפה מחדרה באמצע הלילה."‬
‫ואני זוכרת שהייתי המומה מהמילים‬ ‫תוך כדי שהן יוצאות מהפה שלי.‬
‫פדרל הייטס הוא אחד האזורים‬ ‫הכי מפוארים בסולט לייק סיטי.‬
‫הבתים מהממים.‬
‫הכנסייה המורמונית שזורה בקהילה.‬
‫לא היית חושבת שיש כאן פשע.‬
‫ואני זוכרת שחשבתי,‬
‫"זאת חטיפה אמיתית?"‬
‫קיבלתי שיחה,‬
‫ואחי, אד, אמר,‬ ‫"בבקשה תבוא, אני זקוק לעזרתך".‬
‫אני זוכר שהתקרבתי לדלת הכניסה.‬
‫אד בא ולקח אותי.‬
‫והוא נראה כאילו הוא עבר במטחנת בשר.‬
‫אליזבת, אם את שם,‬
‫אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים‬ ‫כדי לעזור לך.‬
‫אנחנו אוהבים אותך.‬
‫אנחנו רוצים שתחזרי אלינו הביתה בשלום.‬
‫אימא של אליזבת, לואיס,‬
‫הייתה בסלון, מוקפת משפחה וחברים.‬
‫ונשמעו רק מעין אנחה ובכי…‬
‫מקפיאי דם שהגיעו ממנה.‬
‫"איפה הבת שלי?"‬
‫- שמונה שעות מאז החטיפה -‬
‫כבר מההתחלה‬ ‫הקמנו חדר טלפונים כדי לקבל מידע.‬
‫מספר הפניות עם מידע‬ ‫שהתקבלו מהציבור היה כ-40,000.‬
‫אז הרכבנו צוות של מאות חוקרים.‬
‫לא משנה כמה שפתון תמרחו על החזיר הזה,‬ ‫אני לא איראה טוב יותר.‬
‫יצאנו לבית הספר ופנינו לחברים של אליזבת.‬
‫בחקירה שלנו לא עלה שום בן זוג,‬ ‫לא עלו קשרים מפוקפקים, לא שימוש בסמים.‬
‫אליזבת סמארט הייתה‬ ‫ילדה מורמונית אדוקה בת 14 טיפוסית,‬
‫שחיה חיים נורמליים מאוד בשכונה נחמדה.‬
‫כולם באזור הזה הכירו את אליזבת.‬
‫ועד 16:30, כל השכונה כבר הייתה בתנועה.‬
‫מישהו מכם יודע לבצע החייאה‬ ‫או לטפס על סלעים?‬
‫הקהילה שלנו מאוד חזקה,‬
‫אז כולם היו מוכנים‬ ‫להפסיק את מה שהם עשו ולחפש.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫אני אוהבת את אד ואת לואיס,‬ ‫והם משפחה נהדרת.‬
‫בעלי החתיך.‬
‫- קולה של לואיס סמארט -‬
‫הבית שלנו נמצא בין הגבעות.‬
‫אושר ושמחה.‬
‫לואיס, אני והמשפחה‬ ‫גרנו שם בערך שמונה שנים.‬
‫היו לנו שישה ילדים. ארבעה בנים, שתי בנות.‬
‫היי, אימא.‬
‫היי, אליזבת.‬
‫אליזבת הייתה הבת הראשונה שלנו.‬
‫היא הייתה מאוד תחרותית,‬
‫במיוחד עם האחים שלה.‬
‫מבחינת הכוח הפנימי שלה,‬ ‫הייתה לה רוח חזקה מאוד.‬
‫- היום השני -‬
‫הרשויות פתחו במצוד בכל המדינה היום,‬ ‫יום חמישי ה-6 ביוני.‬
‫החיפושים אחר הנערה החטופה מיוטה,‬ ‫אליזבת סמארט, ממשיכים הבוקר.‬
‫ילדה חפה מפשע נחטפה‬ ‫ממה שאמור היה להיות המקום הכי בטוח בעולם.‬
‫היום הודיעו במשטרת סולט לייק סיטי על פרס.‬
‫רבע מיליון דולר על השבתה בשלום של אליזבת.‬
‫התגובה התקשורתית למקרה הייתה מטורפת.‬
‫חדשות CBS, סולט לייק סיטי.‬
‫חדשות פוקס.‬ ‫-חדשות NBC.‬
‫אז היה הרבה לחץ על המשטרה‬
‫לנסות לפתור את התיק במהירות רבה.‬
‫היו מעט מאוד ראיות לעבוד איתן.‬
‫אבל הייתה עדה לחטיפה.‬
‫אחותה בת התשע של אליזבת סמארט, מרי קת'רין.‬
‫כילדה בת תשע,‬ ‫אני לא חושבת שלגמרי הבנתי מה קורה.‬
‫הבנתי רק שאחותי נעלמה, ופחדתי מאוד.‬
‫ניסינו לעשות הכול ביחד.‬
‫רציתי להיות בדיוק כמוה.‬
‫היינו רבות, בעיקר על כמה שהייתי מבולגנת.‬
‫אבל בכל הזדמנות שהייתה לי לבלות זמן איתה,‬
‫הייתי שם.‬
‫היה סביר מאוד להניח שמרי קת'רין‬ ‫תהיה המפתח למציאת אליזבת.‬
‫כל מי שיש לו זיכרון טראומטי‬ ‫ייצור חותמות זיכרון מסוימות.‬
‫אז רצינו לראיין אותה בסביבה מבוקרת ובטוחה.‬
‫הבחור אמר,‬
‫"תהיי בשקט.‬
‫"אם תצעקי, אני אירה בך,‬ ‫אבל אם לא תצעקי, לא אפגע בך."‬
‫הקול שלו נשמע לך מוכר?‬
‫כן.‬
‫את יכולה להגיד לי איפה שמעת אותו בעבר?‬
‫לא, אני לא זוכרת.‬
‫מרי קת'רין ציינה שהקול נשמע לה מוכר.‬
‫היא לא ידעה להגיד של מי הקול,‬ ‫אבל זה היה קול מוכר.‬
‫הרושם הראשוני ממשפחת סמארט‬
‫הוא שהם נראו כמו משפחה רגילה ומאושרת.‬
‫אבל סטטיסטית, לעיתים קרובות,‬
‫העבריין בפשע מהסוג הזה‬ ‫הוא הורה או בן משפחה.‬
‫אז התחלנו לבחון אותם מקרוב.‬
‫הבאנו לתחנה חברים ממשפחת סמארט.‬
‫ערכנו ראיונות עומק.‬
‫והיו כמה דברים שעלו וגרמו לנו להגיד…‬
‫אמרו לי שהאזעקה נשארה כבויה בטעות.‬
‫והחלון,‬
‫כשהסתכלתי עליו בבוקר הראשון,‬
‫לא היו סימני שפשוף על הקיר החיצוני.‬
‫אם היית עומד על כיסא,‬ ‫היו נשארים סימני שפשוף.‬
‫לא ראיתי כאלה.‬
‫ההערכה הראשונית שלי הייתה‬ ‫שאולי זו לא הייתה נקודת הכניסה,‬
‫שאולי זה היה מבוים.‬
‫מישהו חתך את הרשת לאחר מעשה,‬ ‫אבל לא באמת נכנס דרך החלון.‬
‫אז ערכנו חיפוש בבית.‬
‫אנחנו מחפשים כל אינדיקציה‬ ‫לכך שנגרם נזק לאליזבת.‬
‫אולי בכלל יש גופה בבית?‬
‫היה לנו כלב גישוש טוב מאוד במחלקה.‬
‫קראו לו ג'יי-ג'יי. בטחנו בו מאוד.‬
‫והוא קלט את הריח של אליזבת.‬
‫הוא יצא מאחור ואז נכנס בין העצים.‬
‫הוא עקב אחרי שביל,‬
‫הגיע עד לרחוב ללא מוצא,‬
‫ושם הוא איבד את הריח.‬
‫הנחתי‬
‫שכנראה שהיא נלקחה משם ברכב.‬
‫יש אינדיקציה מסוימת לכך‬ ‫שזו הייתה עבודה מבפנים.‬
‫במשטרה מאשרים שהם לקחו 12 מחשבים מהמשפחה.‬
‫הצפנו את המשטרה בשאלות.‬
‫זאת המשפחה? אנחנו מסתכלים על המשפחה?‬
‫אני רוצה להודות לכולכם על העזרה שלכם.‬ ‫לא אוכל להודות לכם מספיק.‬
‫אני יודע שיידרשו‬ ‫המאמצים של כולם כדי למצוא אותה.‬
‫קשה מאוד לחשוב שמישהו נכנס לשם וחטף אותה.‬
‫אני… הייתי עושה הכול כדי לחבק אותה שוב.‬
‫אני חושבת שבהתחלה בהחלט הרגשת‬ ‫את היגון של אד ולואיס סמארט,‬
‫אבל זה בהחלט השתנה.‬
‫אנשים היו צופים באד מדבר בטלוויזיה,‬
‫והיו אומרים דברים כמו,‬ ‫"אין דמעות כשהוא בוכה".‬
‫הייתה תחושה של, "האם הוא מספר לנו הכול?‬
‫"יכול להיות שהוא מעורב?"‬
‫יש משהו מוזר בסיפור הזה.‬
‫כעיתונאי, אתה שואל כמה שאלות טובות,‬
‫אבל יש עוד הרבה שאלות שצריך לשאול.‬
‫כמו?‬ ‫-זה לא נשמע נכון.‬
‫נראה שזה אדם שהכיר את מבנה הבית‬ ‫וידע איך למצוא אותה בבית.‬
‫הם ערכו לאביה של אליזבת בדיקת פוליגרף.‬
‫לפעמים הורים הורגים את הילדים שלהם.‬
‫והיו תאוריות לגבי מה שקרה.‬
‫אחת מהן הייתה שאד הרג אותה ונפטר ממנה.‬
‫לואיס, אשתי, התקשרה אליי, והגעתי לשם,‬
‫ו…‬
‫ראיתי…‬
‫דמעה.‬
‫והיא אמרה,‬
‫"במשטרה לא מאמינים שאתה אומר את האמת.‬
‫"הם חושבים שאתה מסתיר משהו."‬
‫הייתי כל כך בהלם שממש רעדתי,‬
‫ולא יכולתי להפסיק לרעוד.‬
‫לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫אבא שלי אמר, "אם לא תירגע,‬
‫"אני אאשפז אותך."‬ ‫אז הוא הסיע אותי לבית החולים‬
‫והכניס אותי למחלקה הפסיכיאטרית,‬ ‫ובכיתי כל הלילה ההוא.‬
‫כשהבת שלך נעלמת זה איום.‬
‫את אוהבת את זה, אליזבת?‬
‫ואז להיות חשוד אפשרי…‬
‫לא היו לי מילים.‬
‫ביוטה, חיפושי המשטרה‬ ‫אחר אליזבת סמארט בת ה-14‬
‫ממשיכים להתמקד בבני משפחתה.‬
‫תבדקו את כולם. כל מה שיידרש, תעשו את זה.‬
‫במגזין "ניוזוויק" מדווחים שאביה, אד סמארט,‬
‫עבר בצורה ברורה בדיקת פוליגרף,‬
‫אבל בדיקת הפוליגרף של אחיו, טום,‬ ‫לא הייתה חד משמעית.‬
‫היו לי…‬
‫שלושה אחים.‬
‫טום היה קצת בשוליים,‬
‫הוא תמיד הסתבך בצרות.‬
‫היא מנגנת על נבל כמו מלאכית,‬ ‫ורוכבת על סוס כמו בוקרת.‬
‫היא… היא מדהימה.‬
‫האם בדיקת פוליגרף שנכשלה היא דבר חשוד?‬
‫כן. בהחלט.‬
‫אולי אח אחד לא אוהב אח אחר…‬
‫אל תבינו אותי לא נכון. המשפחה הזאת…‬ ‫-אנחנו אוהבים זה את זה.‬
‫אנחנו אוהבים זה את זה‬ ‫הכי הרבה שאחים יכולים.‬
‫כמה מהצלמים שאלו, "דייב,‬
‫"טום בסדר? קורה איתו משהו. הוא ממש עצבני."‬
‫אנחנו צריכים לרוץ.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה רבה לשניכם. בהצלחה.‬
‫לקחתי את טום הצידה ואמרתי, "היי, טום,‬
‫"הרבה מאנשי התקשורת‬ ‫תוהים אם אתה מסתיר משהו."‬
‫אני מאמין שהאדם הזה‬
‫הוא ממש לא אדם רע, ופשוט…‬
‫ובמשפחה שלנו יש הרגשה חזקה כבר כמה זמן,‬
‫ויש כאן איזושהי נחמה כבר כמה זמן,‬
‫שזה פשוט… מישהו שלמעשה מחבב את אליזבת.‬
‫לכולנו יש בעיות. אם אתה…‬
‫כל מי שלקח… הם…‬
‫אנחנו נקרענו עד היסוד,‬
‫ואנחנו מבינים שלכולם יש בעיות.‬
‫זה סיפור נהדר במובנים רבים,‬
‫כי מדובר פה בראש ובראשונה‬ ‫בילדה קטנה יפה ומלאכית.‬
‫לכולם יש בעיות.‬
‫כל מי שיצפה בריאיון ההוא‬
‫יחשוב שטום סמארט הוא בן זונה משוגע,‬
‫ושאולי הוא עשה את זה.‬
‫יצאנו מהריאיון ההוא‬
‫ואשתי הסתובבה ואמרה, "דפקת את המשפחה".‬
‫אחת התכונות המשפחתיות‬ ‫המשותפות לאימי, לאבי ולכל השאר…‬
‫- טום סמארט‬ ‫דוד של אליזבת -‬
‫היא התנהגות מונומאנית,‬
‫שהיא בעיקרון התנהגות אובססיבית לחלוטין.‬
‫בסיטואציות כמו החטיפה,‬ ‫שבהן לא נראה שיש לך הרבה מה לעשות,‬
‫חוץ מאשר להמשיך‬ ‫להפוך אבנים, שכונות, אנשים…‬
‫אחרי שלושה או ארבעה ימים כאלה, בלי שינה…‬
‫אתה נוטה לקרוס.‬
‫עברתי את הפוליגרף‬ ‫חמישה וחצי ימים אחרי שזה קרה.‬
‫זאת אומרת, שמעתי דברים.‬
‫אבל למצוא את אליזבת היה הדבר החשוב היחיד.‬
‫זאת אומרת, לרגע לא חיכינו‬ ‫שהם יגידו לנו שאנחנו נקיים.‬
‫זאת אומרת, למי אכפת? ידענו שאנחנו נקיים.‬
‫יש סטנדרט בתיקים מהסוג הזה.‬ ‫המשפחות נבדקות,‬
‫וזה מאוד קשה עבורן.‬
‫אבל האליבים שלהם אומתו,‬
‫ועם כל המחשבים שהחרמנו,‬ ‫כל האימיילים שבדקנו,‬
‫לא מצאנו שום דבר חשוד.‬
‫היה מדהים‬
‫לראות כמה זמן לקח למשטרה‬ ‫לנקות את המשפחה, בעיקרון.‬
‫וכשהאצבע הופנתה לכיווננו,‬
‫ראינו ירידה משמעותית‬ ‫בכמות האנשים שבאו לעזור לנו לחפש.‬
‫המספרים פשוט צנחו.‬
‫אני לא חושב שהעיתונאים האלה‬ ‫הבינו איזו השפעה הייתה להם.‬
‫אבל אנחנו פשוט ממשיכים.‬
‫לא מוותרים.‬
‫קיבלנו שיחה.‬
‫נמצאו שרידים ליד ימת המלח הגדולה,‬ ‫קרוב לכביש 80.‬
‫הקורבן הייתה נקבה.‬
‫התקשרתי לאד וללואיס ואמרתי,‬ ‫"תראו, אנחנו לא יודעים,‬
‫"אבל יכול להיות שזאת אליזבת."‬
‫הגופה של הילדה נשרפה כולה,‬
‫אז אי אפשר היה לזהות אותה.‬
‫ניסיתי להגן על עצמי מהרגש הגולמי‬
‫עד שזה אושר.‬
‫הצלחנו לקבוע שזו לא הייתה אליזבת.‬
‫הקורבן הייתה מישהי מסכנה אחרת.‬
‫הרגשתי הקלה גדולה,‬
‫אבל המוח שלך לא מפסיק לשאול,‬ ‫"איפה היא? מה קורה לה?"‬
‫התמודדתי עם אד ולואיס בכל יום.‬ ‫הם היו חזקים.‬
‫במשפחה שלי חווינו אובדן וטרגדיה,‬
‫כך שהייתה לי הבנה בסיסית‬ ‫של מה שעובר על אד ועל לואיס.‬
‫כאב לראות אותם סובלים.‬
‫אליזבת, אם את שומעת אותנו,‬ ‫אנחנו אוהבים אותך, אליזבת.‬
‫לא שכחנו, וכולם רוצים שתחזרי,‬
‫ולא נעצור עד שתהיי בבית.‬
‫אי הידיעה הוא החלק הכי גרוע.‬
‫מה עובר עליה? איך היא שורדת?‬
‫מה אפשר לעשות כדי לסיים עם הסיפור הזה?‬
‫- היום התשיעי -‬
‫דמות המפתח בתיק הזה היא האחות בת התשע.‬
‫הזמן מהותי כאן, השעון מתקתק.‬ ‫-נכון, בדיוק.‬
‫השוטרים לא רצו שאדבר עם אף אחד,‬
‫כי זה עלול להשפיע על הזיכרון שלי.‬
‫אז הייתי על האי הבודד שלי, אם תרצו.‬
‫רציתי לדעת,‬
‫ניסיתי להתגנב ולשמוע‬ ‫פיסות מידע קטנות על דברים שקרו, אבל…‬
‫אנשים הרחיקו אותי.‬
‫ניסיתי להיזכר מי חטף את אליזבת.‬
‫ידעתי ששמעתי את הקול,‬ ‫אבל לא הצלחתי להיזכר איפה שמעתי אותו.‬
‫רציתי לעזור…‬
‫בכל דרך שאוכל.‬
‫ראיינו אותי מספר פעמים.‬
‫אפילו הפנטו אותי בשלב מסוים.‬
‫אבל היה לחץ מצד כולם.‬
‫לחץ לא לתת לי לדבר עם אף אחד,‬ ‫לחץ של, "בואי נוציא הכול".‬
‫זה היה הרבה בשביל ילדה בת תשע.‬
‫מרי קת'רין הייתה במקום מטורף.‬
‫זאת אומרת, היא הייתה מבועתת,‬
‫אבל היא הייתה משוכנעת שהקול היה מוכר.‬
‫אז ביקשנו מהמשפחה להכין רשימה‬
‫של כל מי שהיה לאחרונה בבית משפחת סמארט.‬
‫האם היו הרבה אנשים שהגיעו לבית שלכם?‬
‫היו לנו שם כמה קבלנים.‬
‫ומצאנו מספר אנשים שהצדיקו בדיקה נוספת.‬
‫אחד מהם היה ריצ'רד ריסי.‬
‫- ריצ'רד ריסי -‬
‫ריצ'רד ריסי היה קבלן.‬
‫הוא עבד בבית משפחת סמארט,‬
‫וגילינו שבינו לבין אד סמארט‬ ‫היה קונפליקט כלשהו בנוגע לחוב בתשלום.‬
‫אז יצא צו חיפוש לבית של ריצ'רד ריסי,‬
‫וכמה תכשיטים שהיו שייכים ללואיס סמארט‬ ‫נמצאו בבית שלו.‬
‫אז הוא הובא לתחנה ונחקר.‬
‫מתי הייתה הפעם האחרונה שהיית בבית הזה?‬
‫באפריל.‬
‫ספר לי מה ידוע לך על החטיפה.‬
‫שום דבר.‬ ‫-שיט.‬
‫לא יכול להיות שגרת בעמק הזה‬ ‫בשבועיים וחצי האחרונים‬
‫ואתה לא יודע כלום על החטיפה.‬
‫אני לא משחק משחקים,‬ ‫לא אומר, "ספר לי למה חטפת אותה".‬
‫פשוט תגיד לי מה ידוע לך, מה שמעת בחדשות…‬
‫שמעתי שמישהו פרץ לבית של משפחת סמארט…‬
‫אוקיי.‬ ‫-לקח את אליזבת…‬
‫אוקיי.‬ ‫-ועכשיו אני החשוד מספר אחת.‬
‫עברנו שבועות בלי תשובות.‬ ‫יכול להיות שהאדם הזה יודע איפה אליזבת?‬
‫אדם בעל היסטוריה ארוכה של התנהגות פלילית‬ ‫מזנק לראש רשימת החשודים בתיק סמארט.‬
‫ריצ'רד ריסי היה עבריין אלים.‬
‫האמת שהוא ירה‬ ‫באחד מחבריי במשטרה בשוד בבית מרקחת.‬
‫לא היה לי שמץ של מושג שריצ'רד היה עבריין.‬
‫קיבלתי עליו המלצה‬ ‫ממרכז התעסוקה של הכנסייה.‬
‫אז הייתי בהלם.‬
‫הג'יפ צ'ירוקי מודל 1990 הזה,‬
‫שנתן אד סמארט לריצ'רד ריסי‬ ‫לצורך עבודות שיפוצים,‬
‫ממשיך להיות הראיה העיקרית הפוטנציאלית.‬
‫הצלחנו לקבוע‬ ‫שהייתה עלייה בקילומטראז' של הג'יפ‬
‫ממש בזמן חטיפתה של אליזבת סמארט.‬
‫היה מדובר בכמה מאות קילומטרים.‬
‫אז הוא יצא לנסיעה ארוכה‬ ‫בליל החטיפה או יום לאחר מכן.‬
‫אבל לא היה לו הסבר רציונלי‬ ‫לכמות הקילומטרים הזאת.‬
‫האם ריצ'רד לקח אותה לאנשהו ברכב הזה,‬
‫ושם אותה במקום‬ ‫שהיא לא הייתה יכולה לצאת ממנו?‬
‫קיבלנו דיווחים לפיהם מישהו ראה אותו‬ ‫מוציא כלי חפירה מהרכב באותו זמן.‬
‫האם הוא הסתיר את הגופה בכך שקבר אותה?‬
‫אם היית שם, היית עושה את זה‬ ‫והיא הייתה מתעוררת, מה היית עושה?‬
‫לא אשב פה ופאקינג אגיד לך, חבר!‬
‫במשטרה אמרו, "אנחנו בטוחים ב-99.9 אחוז‬ ‫שמצאנו את מי שעשה את זה".‬
‫הכול סוג של התחבר. זה הגיוני.‬
‫אבל העניין הוא‬ ‫שעדת הראייה היחידה אמרה שזה לא הוא.‬
‫נמנעתי מלצפות בחדשות,‬
‫אבל יום אחד ראיתי בטלוויזיה‬ ‫דיווח על חשודים אפשריים,‬
‫והופיעה תמונה של ריצ'רד ריסי.‬
‫האדם שהמשטרה מגדירה כחשוד אפשרי…‬
‫הוא עשה הרבה עבודות בבית.‬
‫הוא תמיד היה מאוד נחמד.‬
‫ו…‬
‫פשוט ידעתי שזה לא היה ריצ'רד ריסי‬ ‫בלילה ההוא בחדר שלי.‬
‫ריצ'רד ריסי לא היה האיש‬ ‫שחטף את אחותי ביוני 2002.‬
‫מרי קת'רין טענה באופן נחרץ‬ ‫שזה לא היה ריצ'רד ריסי.‬
‫אבל במשטרה היו משוכנעים‬ ‫שריסי היה החשוד העיקרי.‬
‫מרי קת'רין ישנה, היא בטח הייתה מבולבלת.‬
‫לפי הדיווחים שקיבלנו,‬ ‫היא הייתה עם עיניים עצומות במהלך החטיפה.‬
‫אולי היא לא הבינה שזה היה ריסי.‬
‫הייתי מבקש מריצ'רד מעומק ליבי‬
‫שבבקשה ינקה את עצמו מחשדות,‬ ‫או שיגיד לנו איפה אליזבת.‬
‫אני…‬
‫המשפחה שלנו עברה גיהינום,‬
‫ואני רוצה לשים לזה סוף.‬
‫- 24 ביולי -‬
‫- שבעה שבועות מאז החטיפה -‬
‫בהתחלה, כשאמרו לנו על ריצ'רד ריסי,‬ ‫זה נראה כאילו, "אוקיי, יש כאן התקדמות".‬
‫זה התפוצץ ב-24 ביולי.‬
‫מישהו ניסה לפרוץ לביתם‬ ‫של דודה ודודתה של ליז סמארט.‬
‫למעשה, נחתכה הרשת בחלון חדר השינה‬ ‫של בת דודתה של אליזבת, בת ה-18.‬
‫הבלשים עובדים מאז שעות נוספות‬ ‫כדי להבין מי עשה זאת ולמה.‬
‫כשהגעתי לזירה, אחד הדברים שהבחנתי בהם‬
‫הוא שהיו שני כיסאות ליד החלון,‬
‫בדיוק כמו שהיה כיסא שנשען על הקיר‬ ‫בבית של אליזבת.‬
‫צירוף המקרים היה שערורייתי.‬
‫כמה אנשים מנסים לפרוץ לבית ולחטוף אדם?‬
‫מה הקשר פה? למה המשפחות שלנו?‬
‫זה יכול היה להיות אותו פושע‬ ‫עם אותה שיטת פעולה,‬
‫או שזה יכול היה להיות מישהו שהיה מודע‬ ‫לזירה ולכיסא הזה בבית של אליזבת,‬
‫שעשה את זה כמתיחה או כטריק חקייני אכזרי.‬
‫טוב, לא ראינו את זה ככה, כי המידע על הכיסא‬ ‫שהושען על הקיר בבית של אליזבת‬
‫לא פורסם לציבור,‬
‫אז לא יכול להיות‬ ‫שזה תרגיל שמישהו מנסה לעשות להם.‬
‫העובדה שריצ'רד ריסי‬ ‫היה בבית המעצר בזמן שזה קרה,‬
‫ויש את מרי קת'רין,‬ ‫שאומרת שזה לא היה ריצ'רד ריסי…‬
‫זה בהחלט גרם לי להרגיש‬
‫שאני לא יודע אם תפסנו את האיש הנכון.‬
‫ריצ'רד ריסי היה אדם מאוד מבלבל.‬
‫היו לו הרבה הזדמנויות לנקות את עצמו,‬ ‫אבל הוא לא עשה זאת.‬
‫הוא לא סיפר לנו‬ ‫מאיפה הגיעו הקילומטרים האלה.‬
‫לא הייתה לנו‬ ‫שום ראיה ישירה שתראה שזה היה הוא,‬
‫והיינו נואשים לנסות למצוא את אליזבת.‬
‫אז הבאנו אותו ואת עורך הדין שלו ואמרנו לו,‬
‫"אם תספר לנו איפה היית ומה עשית עם הג'יפ,‬
‫"אם זה כל דבר מלבד רצח או חטיפה,‬
‫"נציע לך חסינות מפני תביעה."‬
‫אתה רוצה שאמציא איזו שטות?‬
‫לא, אני לא רוצה שתמציא שטות.‬
‫אז פאקינג תאמין לי, לעזאזל!‬
‫יש יותר מדי דברים שלא מסתדרים.‬
‫תבררו מי לעזאזל עשה את החרא הזה!‬
‫אז ערכנו את הריאיון והצענו לו חסינות,‬
‫והוא ועורך הדין שלו בחנו את ההצעה,‬
‫ואז התקשרו אליי ואמרו לי,‬
‫"ריצ'רד הועבר לביה"ח באוניברסיטת יוטה.‬
‫"הוא התמוטט בתא שלו, וזה לא נראה טוב."‬
‫ביוטה, המשטרה אומרת שהחשוד העיקרי‬
‫בהיעלמותה של אליזבת סמארט בת ה-14 מת.‬
‫הוא חטף שבץ או מפרצת בתא המעצר שלו.‬
‫אילו סודות הוא לוקח איתו?‬
‫הרגשתי בחילה.‬
‫החשוד הסביר ביותר שלנו מת.‬
‫כל מה שהוא ידע הלך יחד איתו.‬
‫וזה הותיר אותנו במבוי סתום, שהיה מאוד קשה.‬
‫כאיש אכיפת חוק, אתה מציב חומה רגשית,‬
‫והחומה הזאת שלי התחילה להישחק,‬
‫והתחלתי להרגיש‬ ‫הרבה מעורבות רגשית בתיק של אליזבת.‬
‫קורי התקשר ואמר שלריצ'רד הייתה מפרצת.‬
‫היה פרק זמן של הלם.‬
‫אם הוא עשה איתה משהו,‬ ‫יכול להיות שלעולם לא נדע מה קרה.‬
‫תמיד אמרתי לאד וללואיס, "אל תוותרו".‬
‫אבל בכנות, בתוכי…‬
‫השיפוט שלי היה שמאוד לא סביר‬
‫שנגיע לפתרון משמח בתיק הזה.‬
‫זה נראה כמו קרב אבוד,‬
‫אבל הייתה לי הרגשה מציפה שאליזבת עדיין שם.‬
‫אני זוכר שיום ראשון אחד‬ ‫חזרתי הביתה מהכנסייה.‬
‫לואיס ואני קראנו מכתבים שהגיעו אלינו,‬
‫ואז נרדמנו.‬
‫חלמתי שאליזבת חוזרת לחיינו.‬
‫אלוהים.‬
‫זה…‬
‫זה נגמר.‬
‫היא כאן, והיא בסדר.‬
‫וההרגשה בפנים הייתה כל כך אופורית,‬
‫שפשוט הוצפתי.‬
‫אם הייתי יכול לבקש דבר אחד בחיי,‬
‫זה היה שאליזבת תחזור הביתה.‬
‫אז כשחשבתי עליה שם בחוץ,‬ ‫עוברת איזה גיהינום שהיא לא עברה,‬
‫חשבתי בתוכי שפשוט אסור לנו לוותר.‬
‫על פני השטח,‬ ‫סולט לייק נראית מאוד מורמונית,‬
‫אבל יש תרבות נגד לתרבות המורמונית.‬
‫בזמנו, היו לנו‬ ‫הרבה מסיבות ריקודים מחתרתיות.‬
‫ובסביבות 2002,‬
‫כל סוף שבוע שני‬ ‫הייתה איזו מסיבת בית אצל מישהו.‬
‫היה אלכוהול, כמובן. הרבה וויד, תה פטריות.‬
‫האסיד היה די טוב בזמנו.‬
‫זה היה לילה מאוד טיפוסי,‬
‫ו…‬
‫נכנסו שלושה אנשים.‬
‫גבר ושתי נשים, לבושים בשמלות לבנות,‬
‫ולשתי הנשים היו צעיפים על הפנים,‬ ‫כך שראו רק את העיניים שלהן.‬
‫לאישה הצעירה יותר‬ ‫היו עיניים בצבע כחול-אפור.‬
‫אחרי שאחותי נחטפה, פחדתי מאוד ללכת לישון.‬
‫אבא שלי היה צריך לבוא ולהשכיב אותי,‬
‫ובזמן שחיכיתי לו, הייתי מסתכלת על ספרים‬
‫או מנסה לחשוב מי יכול היה לחטוף את אליזבת.‬
‫לילה מסוים אחד,‬ ‫ארבעה חודשים אחרי שאליזבת נחטפה,‬
‫עלעלתי ב"ספר השיאים של גינס".‬
‫ומסיבה כלשהי…‬
‫באותו רגע…‬
‫השם קפץ לי לראש.‬
‫וידעתי מייד‬
‫שזה מי שהיה בחדר השינה שלי ביוני 2002.‬
‫זה האדם שחטף את אליזבת.‬
‫זה לא היה חריג לראות אנשים בחלוקים ארוכים.‬
‫זאת הייתה תקופה של ביטוי עצמי.‬
‫"תיכנסו. מה אתם עושים?‬ ‫מה הסיפור שלכם? רוצים לשתות משהו?"‬
‫והבחור אמר, "אני יכול לשתות משהו,‬ ‫אבל הבנות לא".‬
‫הייתה לו אנרגייה של סמכות, אשליות של הוד.‬
‫פניתי לאישה לימיני, שהייתה צעירה יותר,‬
‫"מה את עושה? הבחור הזה…‬
‫"האדון הזה שהגעתן איתו נראה קצת…‬
‫"קצת שתלטן."‬
‫והאישה המבוגרת יותר אמרה משהו כמו,‬
‫"אתה…‬
‫"באמת לא יכול לדבר איתה."‬
‫היא הייתה לקונית למדי, ואז כבר הלכתי משם.‬
‫חשבתי, "אלוהים. ניתן להם פשוט…"‬
‫חשבתי שהם משוגעים.‬
‫- אליזבת -‬
‫- ספטמבר -‬
‫- 5 ביוני -‬
‫- היום הראשון -‬
‫שנתחיל?‬
‫כן.‬
‫בקיץ 2002 הייתי בת 14.‬
‫הייתי נלהבת מאוד‬ ‫להשאיר את חטיבת הביניים מאחוריי.‬
‫כשאני נזכרת בזה, יש הרבה שמחה…‬
‫זיכרונות שמחים, רגשות שמחים.‬
‫בלילה ההוא, אני זוכרת קול של גבר.‬
‫"אני מצמיד סכין לצוואר שלך. אל תשמיעי קול.‬
‫"קומי ובואי איתי."‬
‫הייתי מבועתת.‬
‫האם הוא יפגע בי? האם הוא יהרוג אותי?‬
‫קיוויתי שההורים שלי יתעוררו,‬ ‫אבל אף אחד לא בא.‬
‫הוא הוביל אותי לאורך החצר של הבית שלי.‬
‫התחלנו ללכת באיזה שביל,‬
‫ואני זוכרת שחשבתי, "לאן הוא לוקח אותי?"‬
‫דאגתי מאוד שאני מפספסת‬ ‫את ההזדמנות שלי לברוח.‬
‫שאלתי אותו אם הוא יאנוס אותי ויהרוג אותי,‬
‫כי חשבתי שזה בטח מה שהוא הולך לעשות.‬
‫אז…‬
‫רציתי שהוא יעשה את זה כמה שיותר קרוב‬ ‫לבית שלי, כדי שהוריי ימצאו אותי.‬
‫היה לו חיוך נוראי,‬
‫והוא פשוט הסתכל עליי ואמר,‬ ‫"לא אאנוס אותך ואהרוג אותך עדיין".‬
‫ואז הגענו לאיזו רצועת עצים…‬
‫והייתה אישה שיצאה מהאוהל.‬
‫גבר צעק את השם "חפציבה",‬
‫והיא ניגשה אליי וחיבקה אותי.‬
‫היא נראתה שונה מכל מי שראיתי בעבר.‬
‫היא לבשה מעין טוניקה ארוכה וכיסוי ראש.‬
‫והיא חלצה את הנעליים שלי,‬
‫ואז התחילה לשטוף את האדמה מכפות רגליי.‬
‫ואז היא התחילה‬ ‫לנסות להוריד את הפיג'מה שלי.‬
‫אז אני זוכרת שאחזתי בכפתורים,‬
‫והיא אמרה, "אם לא אצליח להחליף לך בגדים,‬ ‫אני אקרא לו,‬
‫"והוא יקרע ממך את הבגדים."‬
‫היא נתנה לי חלוק, בדיוק כמו זה שהיא לבשה.‬
‫היא אספה את הפיג'מה ואת התחתונים שלי,‬
‫ואז היא קמה ויצאה מהאוהל.‬
‫אני זוכרת שהרגשתי…‬
‫שהאבדון שלי מתקרב.‬
‫בכיתי.‬
‫פחדתי.‬
‫אלה המילים המדויקות שלו.‬
‫הוא אמר, "אני מטביע אותך בזאת כאשתי,‬
‫"מול אלוהים ומלאכיו כעדיי."‬
‫בחלק הזה צעקתי, "לא".‬
‫והוא הסתכל עליי,‬
‫והוא אמר, "אם תצעקי ככה שוב,‬ ‫אני אהרוג אותך.‬
‫"אם זה יעזור לך לא לצעוק,‬ ‫אני יכול לסתום לך את הפה עם סרט הדבקה."‬
‫ניסיתי להסביר לו שזה לא בסדר.‬
‫הוא לא יכול‬ ‫פשוט לחטוף אותי ואז להתחתן איתי.‬
‫זה לא היה חוקי. הייתי רק בת 14.‬
‫והייתה לו אותה תגובה לכל דבר,‬
‫שהייתה, "עכשיו הזמן לממש את נישואינו".‬
‫ואני זוכרת שחשבתי,‬ ‫"אם רק אצליח לעכב אותו מספיק זמן,‬
‫"מישהו יציל אותי."‬
‫אבל הוא דחף אותי לקרקע…‬
‫ואני חייתי חיים כל כך תמימים.‬
‫חשבתי שאם אתגלגל על הבטן,‬
‫הוא לא יוכל לאנוס אותי.‬
‫לא היה משנה מה עשיתי.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫הוא אנס אותי.‬
‫ואני זוכרת שכאב לי מאוד,‬
‫אני זוכרת שהתחננתי שיפסיק.‬
‫וכשהוא סיים,‬
‫הוא קם וחייך,‬ ‫כאילו זה לא היה עניין גדול מבחינתו,‬
‫ואז הוא יצא מהאוהל.‬
‫ואני פשוט נשארתי על הקרקע.‬
‫ואני…‬
‫אני זוכרת שכל כך כאב לי, פיזית.‬
‫אני זוכרת שהסתכלתי למטה‬ ‫וראיתי דם זורם על הירכיים שלי.‬
‫ואז כנראה שהתעלפתי.‬
‫הדבר הבא שאני זוכרת‬ ‫הוא שהרגשתי משהו סביב הקרסוליים שלי.‬
‫אני זוכרת שהתחננתי בפניו באותו רגע‬ ‫שלא יכבול אותי בשרשראות,‬
‫אמרתי שאני לא אברח,‬ ‫והוא אמר, "אני יודע שלא תברחי,‬
‫"אבל אני רק מרחיק ממך את הפיתוי."‬
‫האדם שחטף אותי…‬
‫הוא נראה כמו רספוטין.‬
‫הוא אמר ששמו עמנואל דויד אייזאה,‬
‫וששמה של האישה הוא חפציבה אלאדה אייזאה.‬
‫והיו לו כתבי קודש משלהם.‬
‫- הספר של עמנואל דויד אייזאה -‬
‫הוא אמר לי שאלוהים‬ ‫ציווה עליהם לחטוף שבע נערות צעירות.‬
‫ואני הייתי הראשונה מבין השבע.‬
‫הוא אמר שאחותי ככל הנראה תהיה אחת מנשותיו.‬
‫או בת דודה שלי, אוליביה.‬
‫הייתי מזועזעת.‬
‫תהיתי אם בני המשפחה שלי כבר ערים,‬
‫אם הם כבר יודעים שאני לא שם.‬
‫האם הילדים האחרים במחזור שלי‬ ‫סיימו את הלימודים עכשיו?‬
‫גדלתי בבית דתי מאוד.‬
‫אני לא יודעת כמה שיעורים למדתי בנושא,‬ ‫"אל תקיימי יחסי מין לפני הנישואים".‬
‫אבל אף אחד לא דיבר איתי על ההבדל‬
‫בין יחסי מין בהסכמה, אינטימיות,‬
‫לעומת אונס.‬
‫הרגשתי הרבה בושה,‬
‫והרגשתי שאני מטונפת.‬
‫חשבתי שאם במשפחה שלי ידעו מה קרה לי,‬
‫האם הם עדיין ירצו אותי בחזרה?‬
‫אולי יהיה עדיף‬ ‫אם אף אחד אף פעם לא ימצא אותי.‬
‫הרשויות פתחו היום במצוד בכל המדינה.‬
‫אלפי מתנדבים עוזרים‬ ‫בחיפושים אחר הנערה הצעירה.‬
‫דבי נוריס ארגנה…‬
‫ככל שעבר הזמן, עמנואל היה מביא‬ ‫כתבות מעיתונים או פוסטרים של "נעדרת".‬
‫ואני זוכרת בפירוש שהוא אמר,‬
‫"כל סולט לייק מחפשת אותך.‬
‫"בכל חלון בסולט לייק‬ ‫יש תמונה עם הפרצוף שלך.‬
‫"אבל הם לעולם לא ימצאו אותך, כי את איתי."‬
‫אבל אני זוכרת שיום אחד‬ ‫פתאום שמעתי מרחוק את השם שלי.‬
‫אליזבת!‬
‫והקול היה חלש, אבל יכולתי לשמוע אותו.‬
‫עמנואל הכניס אותי לאוהל,‬ ‫הוציא את הסכין שלו,‬
‫ואמר, "אם מישהו ייכנס למחנה הזה,‬
‫"זה הסכין שבו אשתמש כדי להרוג אותם.‬ ‫וזאת תהיה אשמתך."‬
‫שמעתי שקוראים בשמי רק כמה פעמים.‬
‫ואז הקול נעלם, ולא שמעתי אותו שוב.‬
‫לא היה נדיר שהייתי מתעוררת‬ ‫מכך שהוא אונס אותי.‬
‫עברתי ממצב בו אף פעם‬ ‫אפילו לא החזקתי יד של בן‬
‫למצב שבו נאנסתי בכל יום, כמה פעמים ביום.‬
‫אחר כך הוא היה מתפלל במשך 45 דקות.‬
‫הוא השתמש באלוהים‬ ‫כדי להצדיק את מה שהוא עשה.‬
‫אבל יותר מכל דבר,‬
‫הוא אהב כוח. הוא אהב להרגיש שהוא בשליטה.‬
‫בכל יום הוא היה משפיל אותי.‬
‫והאישה, חפציבה, עודדה אותו.‬
‫כשהוא היה לוקח אותי‬ ‫למעיין שממנו הבאנו מים,‬
‫הוא היה מחזיק את הכבל‬ ‫ובעיקרון מוליך אותי כמו כלב.‬
‫אולצתי לשתות בירה אחרי בירה,‬ ‫עד שבסופו של דבר הקאתי.‬
‫והוא היה משאיר אותי שם,‬ ‫עם הפנים כלפי מטה, בקיא שלי.‬
‫הוא איים עליי הרבה,‬
‫ואמר שאם לא אעשה את מה שהוא רצה שאעשה,‬
‫אז אני אמות.‬
‫ושאם הוא לא יהרוג אותי,‬ ‫אז הוא יהרוג את המשפחה שלי.‬
‫תמיד תהיתי מה עושה המשפחה שלי.‬
‫יכולתי בקלות לדמיין‬ ‫את אימא שלי נוהגת בשכונה‬
‫במכונית המשפחתית המוזהבת שלה ומחפשת אותי.‬
‫בוקר טוב, אדוארד.‬
‫כשחשבתי על אבא שלי, תמיד היה לו…‬
‫לא יודעת, מעין ניצוץ קטן בעיניים.‬
‫זה גרם לי להרגיש‬ ‫כאילו אני קצת יותר מיוחדת.‬
‫ניסיתי להיזכר בכל מה שיכולתי.‬
‫ניסיתי להנציח את הזיכרון שלהם בראש שלי.‬
‫הבנתי שיש לי משהו ששווה לשרוד בשבילו.‬
‫- 5 ביוני -‬
‫- 12 באוקטובר -‬
‫- ארבעה חודשים מאז החטיפה -‬
‫לואיס ואני יצאנו בערב.‬
‫וכשהגענו הביתה,‬
‫מרי קת'רין אמרה,‬ ‫"אני חושבת שאני יודעת מי זה".‬
‫והיא אמרה, "זה היה עמנואל".‬
‫ואני אמרתי, "עמנואל?"‬
‫אד מתקשר אליי.‬
‫הוא אומר, "אתה לא תאמין.‬ ‫מרי קת'רין יודעת מי זה".‬
‫עמנואל.‬
‫ואמרתי, "אוקיי, מי זה עמנואל?"‬
‫אמרת שפגשת אותו ברחוב.‬ ‫את יודעת איזה רחוב זה היה?‬
‫במרכז העיר,‬ ‫באזור שהרבה חסרי בית הולכים אליו.‬
‫שנה קודם לכן,‬ ‫לואיס לקחה את הילדים למרכז העיר.‬
‫והם ראו איזה חסר בית‬
‫שהסתובב והטיף את הבשורה.‬
‫אז מתי הייתה הפעם הבאה שראית את האיש הזה?‬
‫כנראה כשהוא בא לבית שלנו.‬
‫לואיס אמרה לו, "אם תצטרך עבודה,‬ ‫הנה כרטיס הביקור של בעלי".‬
‫אז האדם הזה עזר לי בבית.‬
‫חשבתי שזה רגע כזה של, "אה-הא".‬
‫זה היה די משמח, למען האמת. יש לנו משהו.‬
‫עמנואל הוא הגבר שהיה בחדר שלך?‬
‫אני לא ממש בטוחה. יכול להיות.‬
‫את לא ממש בטוחה, אבל יכול להיות?‬
‫מרי קת'רין שוב רואיינה.‬
‫אבל למען האמת,‬ ‫הזיכרון שלה לגבי עמנואל כחוטף‬
‫התקבל בחוסר אמונה מסוים מצד החוקרים.‬
‫זה התבסס על זיהוי קול, שזו ראיה,‬
‫אבל היא לא נחשבת לראיה ממש טובה.‬
‫בנוסף, הקשר של עמנואל למשפחה‬
‫היה מוגבל למספר שעות,‬ ‫חודשים רבים לפני המקרה.‬
‫אז יש ספקולציות‬ ‫לפיהן הזיכרון שלה אולי לא מדויק.‬
‫אנחנו לא בטוחים את מי ראתה מרי קת'רין,‬ ‫וגם לא שהיא יודעת את מי היא ראתה.‬
‫הוא מגיע עם רעיון חדש‬
‫או מעין מבזק חדשות בנוגע לתיק הזה,‬ ‫אבל זה לא מה שזה.‬
‫זאת אומרת, למען השם,‬
‫מה עוד אתם צריכים?‬
‫יש לכם ילדה שיושבת בחדר,‬
‫צופה באחותה נחטפת,‬
‫ואז היא באה אליכם ואומרת,‬ ‫"אני חושבת שזה הוא".‬
‫לא הייתי משוכנע.‬
‫עמנואל לא הופיע‬ ‫באף אחת מהרשימות של אנשים שחקרנו.‬
‫הוא היה שם בערך שלוש שעות יום אחד,‬
‫ואפילו לא חזר כדי לקבל את שכרו.‬
‫אבל התחלנו לבדוק את העניין.‬
‫כל דבר שהיה מוביל אותנו לאליזבת.‬
‫המשטרה הביאה אמנית קלסתרונים,‬
‫ודיברנו על איך נראה האדם,‬
‫והיא ציירה בזמן שדיברנו.‬
‫קיוויתי מאוד שפרסום התמונה הזאת‬ ‫יוביל לכך שנמצא את עמנואל.‬
‫החשיבות של הבאת המידע לציבור הייתה עצומה.‬
‫כן, אנחנו מתקדמים.‬
‫בואו נמצא את האדם הזה.‬
‫המשטרה אומרת, "לא.‬
‫"אתם לא יכולים לפרסם את זה."‬
‫התפיסה שלנו הייתה שאם נפרסם את זה,‬
‫אנחנו עלולים להבריח את הפושע.‬
‫- עמונאל -‬
‫אבל עכשיו היה לנו שם, והיה לנו ציור שלו.‬
‫גובהו היה בינוני, בעל מבנה גוף רזה,‬ ‫שיער כהה, מגולח למשעי.‬
‫- נובמבר -‬
‫- אוקטובר -‬
‫- ספטמבר -‬
‫- אוגוסט -‬
‫היה ריב גדול בין עמנואל לחפציבה.‬
‫היא כעסה שהוא היה‬ ‫הולך לסולט לייק וקונה אוכל,‬
‫ואנחנו היינו תקועות בהרים וגווענו ברעב.‬
‫אז בסופו של דבר הוחלט שנלך לסולט לייק.‬
‫זאת הייתה הזדמנות שיזהו אותי.‬ ‫אולי אצליח לברוח.‬
‫התחלנו לרדת, וראיתי אנשים.‬
‫האם זו תהיה הזדמנות להינצל?‬
‫אבל אם אני הייתי בהרים‬
‫והייתי רואה שלושה אנשים שנראים ממש מוזר…‬
‫אני לא חושבת שגם אני‬ ‫הייתי עוצרת ואומרת להם שלום.‬
‫המחשבה לבכות בקול עברה לי בראש,‬
‫אבל הייתי בת 14.‬
‫עברתי התעללות קיצונית במשך חודשים.‬
‫כשלא צייתתי, נאנסתי. מנעו ממני אוכל.‬
‫אז כשאנסה לברוח,‬ ‫רציתי שההצלחה תהיה מובטחת.‬
‫בסופו של דבר ירדנו מההרים.‬
‫- מחנה‬ ‫אליזבת -‬
‫ידעתי בדיוק איפה היינו.‬
‫הכרתי את כל המקומות בסביבה.‬
‫- בית החולים‬ ‫מרכז קהילתי -‬
‫ידעתי בדיוק כמה זמן ייקח לי להגיע הביתה.‬
‫- בריכה‬ ‫בית -‬
‫ידעתי שאוכל ללכת ברגל, שאוכל לרוץ.‬
‫אבל הייתי כל כך רחוקה במשך כל כך הרבה זמן.‬
‫זה היה כמו לראות הכול דרך גוף אחר.‬
‫כמו להיות ביקום מקביל.‬
‫הלכתי דרך מקום שאמור להיות מאוד בטוח…‬
‫אבל עכשיו היה מלא בסכנה.‬
‫הלכנו לספריית סולט לייק‬ ‫כדי להסתכל על מפות.‬
‫ופתאום התקרב אלינו איזה איש.‬
‫"אני בלש במחלק רצח,‬ ‫ואני צריך לשאול אתכם כמה שאלות.‬
‫"אני צריך רק לוודא שהנערה הזאת‬
‫"היא לא הנערה שאנחנו מחפשים.‬ ‫אפשר לראות את פניה?"‬
‫עמנואל אמר, "אני מצטער, אבל לא.‬
‫"זה יהיה מנוגד לאמונה שלנו, לדת שלנו.‬
‫"האנשים היחידים אי פעם‬ ‫שיראו את פניה הם בעלה לעתיד‬
‫"ואני, אבא שלה."‬
‫רציתי לצעוק.‬
‫אבל חפציבה תפסה אותי ברגל.‬
‫ובסוף, הבלש…‬
‫השתכנע.‬
‫לא הרגשתי מספיק בטוחה כדי לצעוק.‬
‫וגלגל ההצלה הזה נעלם.‬
‫אחרי המפגש עם הבלש ממחלק רצח,‬
‫עמנואל מיהר להחזיר אותי להרים.‬
‫הוא היה…‬
‫מאוד חרד.‬
‫והוא קיבל החלטה.‬ ‫היינו צריכים לעזוב את סולט לייק סיטי.‬
‫כשהתרחקנו מסולט לייק,‬ ‫חשבתי על אחותי הקטנה.‬
‫מה היא עושה? איפה היא?‬ ‫האם היא עדיין ישנה במיטה שלנו?‬
‫הבנתי שאולי לא אראה שוב את המשפחה שלי,‬
‫שאולי לא אחזור לכאן שוב, שאולי אף פעם לא…‬
‫שאולי לא אשרוד.‬
‫רק רציתי להגיד להם,‬
‫"אני עדיין בחיים. אל תפסיקו לחפש אותי."‬
‫- אוקטובר -‬
‫- נובמבר -‬
‫- דצמבר -‬
‫אימא ואבא היו נהדרים אלינו.‬
‫כל כך מבינים ומתחשבים.‬
‫חג המולד 2002,‬
‫כולם מנסים לעטות על עצמם פרצוף אמיץ.‬
‫אימא שלי ניסתה כמיטב יכולתה‬ ‫כדי שהכול יהיה כמה שיותר נורמלי עבורנו.‬
‫אבל הייתי בטוחה שלעולם לא נראה אותה שוב.‬
‫עברו כמעט שישה חודשים‬ ‫מאז שאליזבת סמארט בת ה-14‬
‫נעלמה מביתה בסולט לייק סיטי, יוטה.‬
‫אני זוכר שיום אחד הייתי בכנסייה,‬ ‫ושמעתי מישהו אומר,‬
‫"היית מאמין על אד סמארט?‬
‫"הוא עדיין חושב שהיא בחיים."‬
‫ההרגשה היא שהחקירה הזאת מתעכבת,‬ ‫או שהיא התעכבה?‬
‫לא, היא לא התעכבה. היא לא מתעכבת.‬
‫בסוף 2002,‬
‫הציעו לי את תפקיד מפקד המשטרה‬ ‫בקטצ'אם, איידהו.‬
‫דיברתי עם אד ועם לואיס,‬ ‫אמרתי להם שחבל לי לעזוב את התיק באמצע.‬
‫באיידהו הייתי חוזר הביתה מהעבודה,‬ ‫פותח את המחשב שלי,‬
‫והייתי בודק כל מיני כיווני חקירה,‬
‫בתקווה שאמצא משהו שפספסנו.‬
‫הייתי אובססיבי.‬
‫זה רדף אותי.‬
‫פחדתי שאלך לקבר כשהתעלומה הזאת רודפת אותי.‬
‫תודה לאל שהמשפחה‬ ‫התכוונה לעשות כל מה שהייתה יכולה‬
‫כדי להחזיר את אליזבת.‬
‫- פברואר -‬
‫עם מותו של ריצ'רד ריסי,‬ ‫החקירה בנוגע לחטיפתה של אליזבת סמארט‬
‫נראית תקועה.‬
‫המשטרה השקיעה אלפי שעות עבודה‬ ‫בניסיון למצוא את אליזבת,‬
‫ככל הנראה יותר מבכל דבר אחר‬ ‫בהיסטוריה של יוטה.‬
‫ואני חושב שהם סיימו‬ ‫והאמינו שהם מצאו את האיש,‬
‫ריצ'רד ריסי.‬
‫כולנו רצינו לקפוץ מהמושבים שלנו ולצעוק,‬
‫"מה עם עמנואל?"‬
‫יש לנו כאן את מי שהייתה בחדר,‬
‫שאמרה, "זה לא ריצ'רד ריסי.‬
‫"זה עמנואל."‬
‫אנחנו רוצים למצוא אותו.‬
‫עברו שמונה חודשים.‬ ‫אף פעם לא פעלנו נגד המשטרה,‬
‫למרות שהיו לנו הרבה סיבות לכעוס.‬
‫אבל לא התכוונו פשוט להשאיר את זה לרשויות.‬
‫זה הכיוון הכי חזק שלנו.‬
‫כעת, יש לנו מבזק חדשות‬ ‫בנוגע לתיק החטיפה של אליזבת סמארט.‬
‫אני יודע בליבי, אני פשוט יודע שיש שם מישהו‬
‫שיודע על זה משהו.‬
‫אז פרסמנו את הקלסתרון.‬
‫כמובן שזה הצית עניין.‬
‫צריך רק אדם אחד שיש לו מידע כלשהו,‬
‫שיביא לסוף את הכול.‬
‫כמה ימים אחרי מסיבת העיתונאים‬
‫התקשר אליי מישהו שאמר‬ ‫שהוא חושב שהוא יודע מיהו עמנואל.‬
‫הוא קרא על זה ב"דזרט ניוז",‬ ‫הוא ראה את הקלסתרון.‬
‫הוא אמר שהוא הצטמרר.‬
‫והוא אמר שיש סיכוי שמדובר בגיסו.‬
‫אישית, אופתע מאוד לגלות שהיה לו קשר לזה.‬
‫אבל הוא מספיק משוגע…‬
‫ככה שיש אפשרות.‬
‫אני יודע שיש לו אוהל טיפי שהוא הקים בהרים.‬
‫אבל הוא אף פעם‬ ‫לא אמר לאף אחד מבני המשפחה איפה.‬
‫נכון.‬
‫אם באמת יש לו קשר לזה,‬
‫יש סיכוי טוב מאוד שהיא עדיין בחיים.‬
‫וואו.‬
‫מטורף.‬
‫חשבנו שזה החשוד העיקרי,‬ ‫ואנחנו חייבים למצוא את הבן זונה הזה.‬
‫כל מה שהוא אמר פשוט התאים כמו כפפה.‬
‫טום ביקש שישלח תמונה.‬
‫זה עמנואל.‬
‫בריאן דייוויד מיטשל.‬
‫הטלפון שלי מצלצל.‬
‫קודם כול בדקתי‬ ‫על בריאן דייוויד מיטשל במחשב,‬
‫וגיליתי שבאופן מוזר,‬
‫הוא נעצר על גניבת בירה מחנות "אלברטסון".‬
‫אז למרבה המזל הוא צולם בתמונת פולארויד‬ ‫במהלך המעצר בעקבות הגניבה.‬
‫הוא היה לבוש‬ ‫כמו מעין מטיף פונדמנטליסט נודד.‬
‫הוא לבש חלוק ארוך, היה לו זקן ארוך.‬
‫והדבר הבולט לגבי התמונה‬
‫הוא שהמעצר שלו‬ ‫היה בתקופה שבה אליזבת נחטפה.‬
‫אז המשטרה החזיקה בו, והיא שחררה אותו.‬
‫זה היה מתסכל ביותר.‬
‫כשאני רואה את התמונה הזאת שלו,‬ ‫אני מבין שאני מכיר אותו.‬
‫פגשתי אותו פעמים רבות, כשהוא קיבץ נדבות.‬
‫והייתה איתו אישה שרוב הזמן החזיקה בובה,‬
‫וזה היה ביזארי.‬
‫אז הכנתי פלייר שנוכל לחלק ברחבי העיר.‬
‫היו שם שלוש-ארבע תמונות שלו,‬ ‫עם הכיתוב, "מבוקש לחקירה".‬
‫פתאום המשפחה קיבלה זריקת אנרגייה רצינית.‬
‫חיפשנו את הבחור הזה בכל הכוח.‬
‫התחילו להגיע כיווני חקירה,‬
‫והצלחנו לעקוב אחר תנועותיו של בריאן‬ ‫בשנים האחרונות בחייו.‬
‫הוא היה נשוי לאישה בשם וונדה בארזי.‬
‫הם טיילו הרבה ברגל ברחבי ארצות הברית,‬
‫הטיפו את הבשורה כפי שהם פירשו אותה.‬
‫הוא האמין שהוא נביא האל.‬
‫ובשנים האחרונות‬ ‫נראה שהוא נכנס להלך רוח אלים.‬
‫אשתו לשעבר של בריאן מיטשל התקשרה,‬
‫ובמשך שעתיים ישבנו שם ודיברנו על בריאן.‬
‫גילינו שהוא אדם מסוכן.‬
‫היא פחדה מעכברים,‬
‫אז הוא הרג כמה עכברים והכניס אותם לתנור,‬
‫וכשהיא פתחה את התנור‬ ‫היא ראתה עכברים מתים.‬
‫והיו נגדו בעבר האשמות‬ ‫שהוא מתעלל מינית בילדים.‬
‫היה שובר לב לחשוב‬ ‫מה יכול להיות שאליזבת עוברת.‬
‫הייתה לנו מטרה אחת בלבד.‬
‫למצוא את אליזבת ולהחזיר אותה.‬
‫רדפנו אחריו. בלי רחמים בשלב הזה.‬
‫אנחנו נמצא את הבחור הזה.‬
‫התחלנו להפיץ פליירים,‬
‫ואחת הבנות שלי אמרה‬ ‫שחברים שלה ראו אנשים מפוקפקים עם רעלות‬
‫במקום שנקרא "סופר סלט".‬
‫אז נסענו לשם ודיברנו עם אחת המלצריות.‬
‫"אנחנו חושבים‬ ‫שאולי זה האדם שחטף את אליזבת."‬
‫והיא אמרה, "כן, אנשי ישו.‬
‫"הם היו באים לפה, והם היו שלושה.‬
‫"ואחת מהם הייתה נערה."‬
‫הם דאגו שהיא תהיה עם רעלה,‬
‫אבל ברור שכדי לאכול,‬ ‫היא הייתה צריכה להוריד קצת את הרעלה.‬
‫והיא אמרה, "טום,‬
‫"אני חושבת שזו הייתה אליזבת."‬
‫ו…‬
‫הרגשתי כאילו חטפתי מכה.‬
‫נפלתי על ברכיי.‬ ‫אמרתי, "אלוהים, היא בחיים".‬
‫הציבור הוא המשאב הגדול ביותר.‬
‫היו לנו מספר אנשים שראו אותו.‬
‫גילינו על מסיבה שהם היו בה.‬
‫מצמרר אותי לחשוב…‬
‫אבל אתה אף פעם לא מצפה לחטיפה.‬
‫הרגשתי קצת כמו אידיוט. הרגשתי עיוור.‬
‫האור הלך והתקרב.‬
‫היא שם, והיא עדיין חיה.‬
‫אבל לא היו עליו‬ ‫דיווחים שניתן לאמת מאז אוקטובר.‬
‫- סולט לייק סיטי -‬
‫- סן דייגו -‬
‫- מרץ 2003 -‬
‫- תשעה חודשים מאז החטיפה -‬
‫הם החליטו על מקום קטן מחוץ לסן דייגו,‬
‫שנקרא לייקסייד.‬
‫והוחזקתי במחנה הזה במשך לא מעט זמן.‬
‫להיאנס היה איום.‬
‫אבל לפעמים לא יכולתי שלא לתהות‬ ‫אם להקשיב לו לא היה גרוע יותר.‬
‫הוא לא הפסיק לדבר על כמה הוא מיוחד,‬
‫על כמה קשים הדברים האלה, שבכל נסיבות אחרות‬
‫לא היה בסדר לעשות,‬ ‫והוא לא רצה לעשות את זה,‬
‫אבל הוא היה חייב, כי אלוהים ציווה עליו.‬
‫לילה אחד הוא התחיל לדבר‬ ‫על מקומות שהם ילכו אליהם,‬
‫ערים כמו ניו יורק, בוסטון, רחוק מהמערב.‬
‫ואני זוכרת שישבתי שם‬ ‫והקשבתי להם מדברים על זה,‬
‫וחשבתי שאם ניסע לכל עיר גדולה אחרת,‬
‫אני לא חושבת שאי פעם ימצאו אותי.‬
‫אז התפרצתי לשיחה.‬
‫"יש לי הרגשה.‬
‫"אני חושבת… שאולי אנחנו…‬
‫"אמורים לחזור לסולט לייק.‬
‫"ואני יודעת שאלוהים לא באמת ידבר איתי,‬
‫"אבל אני יודעת שאם תשאל אותו,‬
‫"הוא יאשר לך אם זו הדרך הנכונה או לא,‬
‫"כי אתה באמת המשרת שלו,‬ ‫ואתה באמת הנביא שלו."‬
‫והוא הסתובב אליי ואמר, "טוב…‬
‫"אלוהים סוף סוף מתחיל לעבוד איתך.‬
‫"עכשיו, כשאת מכירה באפסיות שלך,‬
‫"אנחנו אמורים לחזור לסולט לייק."‬
‫- 12 במרץ -‬
‫אם תוכלו לעזור למצוא‬ ‫את בריאן דייוויד מיטשל כדי להביאו לחקירה,‬
‫אנא התקשרו אלינו עכשיו,‬ ‫למספר 1-800-קריים טי.וי.‬
‫ירדנו מהאוטובוס בסנדי, דרומית לסולט לייק.‬
‫הייתי מחופשת,‬
‫ועמנואל אמר שהוא ייקח אותי חזרה להרים.‬
‫יהיה אסור לי לרדת שוב.‬
‫מוקד חירום.‬
‫למי אני אמורה להתקשר אם אני חושבת‬ ‫שאני רואה את עמנואל שאנשים מחפשים?‬
‫ב-2003 הייתי סמל סיור במשטרת סנדי סיטי.‬
‫אני שומע מוקדנית מדווחת שמישהי התקשרה‬
‫בנוגע לאפשרות שאליזבת סמארט נצפתה‬
‫עם שלושה אנשים שהולכים ברחוב סטייט.‬
‫כמובן שקיבלנו פניות רבות לאורך החודשים,‬
‫וכולן התבררו ככוזבות,‬
‫אז למען האמת, מאוד…‬
‫היססתי להאמין שזה יהיה אמיתי.‬
‫התחלנו ללכת על המדרכה.‬
‫ניידת משטרה הגיעה ונעצרה לידינו,‬
‫ואז הגיעו עוד ניידות משטרה.‬
‫ואז שוטרים התחילו‬ ‫לשאול את השובים שלי שאלות.‬
‫שלושת המעורבים אומרים שאין להם תעודה מזהה.‬
‫הם שליחי אלוהים.‬
‫הנערה בהחלט הייתה בתחפושת.‬ ‫היא חבשה פאה נוראית.‬
‫התשובות שלה לא הגיוניות,‬ ‫אפשר לראות שהיא מאוד לחוצה.‬
‫אז אנחנו מביאים את האישה הצעירה יותר לכאן,‬
‫מרחיקים את כולם בערך עשרה מטרים זה מזה.‬
‫היה שוטר שמאוד התעקש בשאלות שלו.‬
‫"יש איזו ילדה שנעדרת כבר הרבה זמן.‬
‫"המשפחה לא איבדה תקווה.‬ ‫את לא רוצה ללכת הביתה?"‬
‫וכמובן שרציתי.‬
‫אבל השובים שלי היו ממש שם.‬
‫פחדתי נורא.‬
‫הייתי זקוקה לתשובה הכי בטוחה‬ ‫שאני יכולה לתת.‬
‫ואני אומר, "רק לטובת האומה הזאת,‬
‫"ובשביל המשפחה הזאת,‬ ‫פשוט תגידי לי שאת אליזבת."‬
‫והיא הסתכלה עליי ואמרה, "כן תאמר".‬ ‫ומעולם לא שמעתי את המילים האלה,‬
‫אבל אמרתי, "אני אקח את זה כ'כן'".‬
‫והכנסנו אותה לניידת של השוטר ג'ונס.‬
‫ואז היא התחילה לבכות.‬
‫התקשרו אליי ואמרו לי, "תגיע בהקדם האפשרי.‬
‫"אל תעצור, אל תעשה כלום, פשוט תגיע הנה."‬
‫וסוף סוף הגעתי לשם.‬
‫נכנסתי בדלת,‬
‫ויש שם שורה של שוטרים שעומדים דום.‬
‫וכשאני עובר אותם, כולם אומרים,‬
‫"שאלוהים יברך אותך, מר סמארט.‬ ‫אנחנו מקווים שהכול יסתדר",‬
‫וכל מיני הערות כאלה.‬
‫אז אני מגיע לקצה ופונה, וקורדון פארקס שם.‬
‫וקורדון אמר לי,‬
‫"אד,‬
‫"אנחנו באמת חושבים שמצאנו את אליזבת."‬
‫אני פשוט…‬
‫משתגע מבפנים.‬
‫ואנחנו פותחים איזו דלת צהובה…‬
‫ויושבת שם אישה צעירה על הספה.‬
‫זו לא האישה הצעירה‬ ‫שעזבה אותי לפני תשעה חודשים.‬
‫היא הייתה ילדה צעירה,‬
‫אבל מולי הייתה אישה צעירה.‬
‫הפנים שלה היו שרופים מהשמש, הם היו נפוחים,‬
‫השיער שלה היה משוך לאחור בצמות.‬
‫המוח שלי רץ ב-100 קמ"ש.‬
‫ואמרתי, "אליזבת, זאת באמת את?"‬
‫ואז היא אומרת, "כן, אבא".‬
‫וחיבקתי את הנס שלי בזרועותיי.‬
‫לקח לי דקה להגיב,‬
‫כי חשבתי שאני בצרות.‬
‫אבל סוף סוף אבא שלי היה שם,‬ ‫והוא התכוון להגן עליי.‬
‫ולא משנה מה קרה, הוא לא התכוון לנטוש אותי,‬
‫ויהיה בסדר.‬
‫אני זוכרת שהוציאו אותי מבית הספר.‬
‫אחי הבכור, צ'ארלס,‬ ‫אמר שיכול להיות שמצאו אותה.‬
‫הייתה הרגשה של התלהבות, של שמחה.‬
‫פשוט יראת כבוד לרגע שבו היא באמת כאן.‬
‫אני זוכרת שהתרגשתי מאוד‬ ‫לראות את אחותי ואת האחים שלי.‬
‫אימא שלי החזיקה ככה את הפנים שלי,‬ ‫וכולנו בכינו.‬
‫רציתי לצעוק חזק.‬
‫אני לא יכול להסביר‬ ‫כמה אסיר תודה הייתי באותו זמן‬
‫לשמוע שמצאו אותה.‬
‫זה נגמר.‬
‫לראות שוב את המשפחה שלי…‬
‫זה הזכיר לי שכל מה שקרה‬
‫לא הוריד מהערך שלי או מהשווי שלי. כאילו…‬
‫המפלצות האלה לא היו יכולות לקחת את זה.‬
‫הנס של יוטה. אליזבת סמארט‬ ‫חיה ובריאה אחרי תשעה חודשים.‬
‫אליזבת סמארט בת ה-15 נמצאה בחיים היום.‬
‫מאתיים שמונים יום אחרי שהיא נחטפה.‬
‫זה כאילו שהיא חזרה מהמתים.‬ ‫-סיפור שמנוגד לכל הסיכויים.‬
‫הרבה אנשים ברחבי המדינה פורצים בבכי.‬
‫מצב רוח מרומם כאן בסולט לייק סיטי.‬
‫זה אמיתי!‬
‫כולם עזרו, כולם התפללו.‬
‫אנחנו מודים לאלוהים על כל המחפשים,‬ ‫על כל האנשים.‬
‫בכל ההיסטוריה העולמית,‬
‫כנראה שאליזבת סמארט‬ ‫היא הילדה שהתפללו למענה הכי הרבה,‬
‫ואנחנו מודים לכם על כך שהתפילות נענו.‬ ‫-תודה.‬
‫מרי קת'רין היא הגיבורה שלנו.‬
‫אני זוכרת שמאוד התרגשתי להיות בבית.‬
‫התעוררתי כמה פעמים במהלך הלילה ההוא,‬
‫ושני ההורים שלי עמדו מעליי,‬
‫וידאו שאני עדיין שם.‬
‫הטלפון שלי צלצל.‬ ‫אחד הבלשים אמר, "קורי, מצאו אותה".‬
‫תחושת ההקלה הייתה פשוט מדהימה.‬
‫תפסתי טרמפ עם חדשות CBS עד למחנה.‬
‫עמדתי בקצה, והרגשתי פשוט…‬
‫בחילה.‬
‫והרגשתי…‬
‫שאכזבנו אותה בכך‬ ‫שלא מצאנו אותה מוקדם יותר,‬
‫ושלא חסכנו ממנה הרבה מהסבל הזה.‬
‫כאנשי משטרה, עלינו להכיר בכך‬ ‫שאין לנו את כל התשובות,‬
‫ואסור לנו להעמיד פנים שיש לנו.‬
‫תודה לאל שהמשפחה שלה‬ ‫הלכה נגד ההמלצות של המשטרה‬
‫בנוגע לפרסום הקלסתרון.‬
‫זה תיק שהיו מעורבים בו‬ ‫האנשים הכי מוזרים שפגשתי אי פעם.‬
‫לא שיקרתי לגבי שום דבר. כל מה שאמרתי לך…‬ ‫-אז תגיד את האמת. איך אליזבת הגיעה אליך?‬
‫תגיד לי את האמת, מייד.‬
‫בכוחו של אלוהים, היא נמסרה אלינו.‬
‫בכל פעם שהתקרבנו‬ ‫להוציא ממנו הודאה בהתנהגות פלילית,‬
‫הוא היה פוצח בנאום.‬
‫אני משרת האל.‬ ‫-לא.‬
‫ועשיתי רק את מה שצווה עליי לעשות.‬
‫הוא היה מאוד ערמומי.‬
‫סור ממני, שטן!‬
‫אני לא שטן, ואני ממש פה. אני קורדון פארקס.‬
‫סור ממני, שטן!‬
‫ואני רוצה הסבר רציונלי…‬
‫סור ממני, שטן!‬
‫בריאן דייוויד מיטשל הוא פדופיל איום,‬
‫שמצדיק את עצמו באמצעות אלוהים,‬
‫והוא מסוגל לכל דבר.‬
‫אני ממש לא חושב שהוא היה חולה נפש.‬
‫אבל אני חושב‬ ‫שהוא ניסה להציג בעיה נפשית, וזה עבד.‬
‫בית המשפט המחוזי עיכב את המשפט שוב ושוב.‬
‫כל התיק היה מאוד מתסכל.‬
‫אבל זה כן נתן לאליזבת זמן.‬
‫זמן להתרפא.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫המשפחה שלי הייתה כמובן מאוד עסוקה‬
‫בניסיון לעזור לי להתקדם‬
‫ולאסוף את שברי חיי.‬
‫אבל כשחזרתי, פחדתי מגברים.‬
‫פחדתי מהרבה דברים,‬
‫ועדיין לא שמעתי אף אחד מדבר‬ ‫על להיאנס או לעבור התעללות.‬
‫זו פשוט לא הייתה שיחה שכיחה,‬
‫אז הרגשתי הרבה בושה ומבוכה סביב מה שקרה,‬
‫אפילו שידעתי שזו לא הייתה אשמתי.‬
‫היה קל לחשוב, "הייתי צריכה לברוח,‬ ‫הייתי צריכה לעשות ככה…"‬
‫אתן יודעות, חבל מאוד‬ ‫שאין לנו כאן את שני הנבלים שלכן.‬
‫נו, טוב.‬
‫באיזו תדירות אנחנו כבר נפגשים?‬
‫היית רוצה שאנגן בנבל עממי?‬
‫אני חושבת שתורך לנגן בנבל העממי.‬ ‫אני תמיד מקבלת אותו.‬
‫זה פיש אנד צ'יפס?‬ ‫-כן, גם זה.‬
‫כשאליזבת חזרה הביתה, זו הייתה תקופה משמחת,‬
‫אבל היה גם קשה לנסות לחזור למצב נורמלי.‬
‫אבל מה זה מצב נורמלי?‬
‫בהחלט עשינו הרבה דברים ביחד.‬
‫אימא שלי עזרה לי מאוד‬ ‫בניסיון לעבד את מה שקרה,‬
‫אבל עכשיו היא מוכנה להשאיר את זה בעבר.‬
‫בחג מולד אחר,‬ ‫כשקיבלתי הרבה בובות פרווה נחמדות,‬
‫והכנסתם את כולן לשקית.‬
‫כן, אבל אם הולכים קצת אחורה,‬
‫אימא אמרה שאסור לי לעשות שום דבר‬ ‫עד שהחדר שלנו יהיה נקי.‬
‫לא השארתם לי ברירה.‬
‫אני מרגישה שהדברים שהכי עזרו‬
‫היו כשביליתי זמן עם המשפחה שלי.‬
‫אבל התיק נגרר במשך הרבה שנים.‬
‫ההרגשה הייתה שהמערכת עובדת נגדי.‬
‫וחשבתי שזה נמשך כבר עשור,‬ ‫וזה צריך להסתיים.‬
‫לא אכפת לי מה יידרש, לא אכפת לי אם אצטרך‬ ‫לשבת בבית המשפט כל יום במשך חודשים.‬
‫אם זה מה שישים לזה סוף, אז זה מה שאעשה.‬
‫- 10 בנובמבר, 2010 -‬
‫אליזבת סמארט בעצמה נתנה עדות אמיצה וגרפית‬
‫בנוגע לחוויה האיומה שעברה.‬
‫לא רציתי לעמוד מולו,‬
‫אבל יחד עם זאת, אם הוא ישוחרר,‬
‫אין ספק שהוא יתקוף ילדה צעירה אחרת.‬
‫אז כשסוף סוף הגיע פסק הדין,‬
‫והוא נמצא אשם, זה היה…‬
‫חשבתי, "הגיע הזמן. תודה לאל.‬
‫"זה נגמר, ואני יכולה‬ ‫להשאיר את זה בעבר עכשיו."‬
‫אני מאושרת לעמוד מול תושבי אמריקה היום‬
‫ולתת תקווה לקורבנות אחרים.‬
‫אנחנו יכולים לדבר, ואנחנו נישמע.‬
‫בריאן דייוויד מיטשל נמצא אשם בחטיפה‬
‫ובהעברה של קטינה בין גבולות מדינה‬ ‫למטרת פעילות מינית.‬
‫הוא נידון למאסר עולם‬ ‫ללא אפשרות לשחרור מוקדם.‬
‫וונדה בארזי הודתה באשמה בחטיפה‬
‫ובהעברת קטינה בין גבולות מדינה‬ ‫למטרת פעילות מינית.‬
‫היא נידונה ל-15 שנות מאסר.‬
‫היא השתחררה ב-2018.‬
‫פעם הייתי יושבת וחושבת‬ ‫איך היו נראים חיי אם לא הייתי נחטפת.‬
‫זאת אומרת,‬ ‫תמיד חלמתי שאמצא מישהו שיאהב אותי,‬
‫שאמצא מישהו שאני אוהב.‬
‫ו…‬
‫זה התגשם. מצאתי מישהו.‬
‫והתחתנו, ויש לנו משפחה ביחד.‬
‫ככל שעבר הזמן,‬ ‫התחלתי לדבר בפומבי על מה שקרה.‬
‫הרגשתי שזה צריך לשרת מטרה,‬
‫שזה צריך להביא טוב לעולם.‬
‫אבל לכולנו יש אפשרות בחירה.‬
‫אנחנו יכולים לבחור להישאר במיטה‬ ‫ולהשאיר את השמיכה מעלינו,‬
‫או שאנחנו יכולים לבחור להתקדם.‬
‫אני יכולה לדבר על הדברים שפגעו בי‬
‫ועל דברים שהיה קשה להתגבר עליהם.‬
‫רציתי ששורדות ידעו שאין להן במה להתבייש.‬
‫רציתי שהן ידעו שהן לא לבד,‬
‫שיש בעולם עוד אנשים‬ ‫שחוו את זה ושיכולים להבין.‬
‫ככל שעבר הזמן,‬ ‫התחלתי להבין שאני חזקה יותר משחשבתי.‬
‫זה לקח הרבה זמן.‬
‫יש לי ימים טובים, יש לי ימים רעים.‬
‫אבל פיתחתי מערכת יחסים טובה יותר עם עצמי.‬
‫הקול הפנימי שלי השתנה מ"יכולת לעשות את זה"‬ ‫או, "היית צריכה לעשות את זה",‬
‫ל"את תצליחי לעבור את זה.‬ ‫את יכולה לסיים את זה. את חזקה, תמשיכי.‬
‫"את יכולה לשרוד כל מה שייקרה בדרכך."‬
‫קרן אליזבת סמארט‬ ‫ממשיכה להיאבק למען שינוי חברתי‬
‫ותומכת בשורדים במאבק נגד אלימות מינית.‬
‫אם אתם או מישהו שאתם מכירים‬ ‫חווה התעללות מינית,‬
‫מידע ומשאבים זמינים‬ ‫ב-www.wannatalkaboutit.com.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬