Downloaded from YTS.LT
Tohle je chráněno červenou,
Official YIFY movies site: YTS.LT
černou a zelenou na křižovatce.
27. ŘÍJNA 2019 KENNEDYHO CENTRUM CENA MARKA TWAINA ZA AMERICKÝ HUMOR
Byl jsem měkký dítě.
Byl jsem citlivej, snadno se rozbrečel a bál jsem se mlátit pěstma.
A máma mi říkávala jednu věc, nevím, jestli si to pamatuješ,
ale řekla jsi mi to víc než jednou.
Řekla jsi: „Synu, někdy musíš být lvem,
abys mohl být beránkem, kterým doopravdy jsi.“
Žvaním tyhle hovna jako lev.
ŽIVĚ Z HLAVNÍHO MĚSTA NAŠEHO NÁRODA
PŘIJÍŽDÍME 10. ŘÍJNA
V POŘADU
NEZASTAVITELNÝ ČERNOCH
Jo, díky.
Moc vám děkuju.
Prosím, všichni se posaďte.
Udělejte si pohodlí.
Musíme toho hodně probrat.
Musím vám říct, jak k týhle show došlo.
Víte, že bydlím v Ohiu.
V lednu, když ti zmetci Trump a Elon...
udělali tu věc s DOGE a zrušili všechna ta vládní místa,
se trh s bydlením v mým rodném městě v prvním čtvrtletí
propadl o 20 procent. A nechci mluvit jako běloch.
Ale to se jim povedlo, co?
A pak, když poslal do mýho rodnýho města Národní gardu
a sebral starostovi policejní oddělení,
to se nám z Washingtonu nelíbilo.
Ale pak můj guvernér z Ohia poslal naši Národní gardu,
aby hlídala moje rodný město.
A já jim zavolal a říkám: „Už jedu.“
Washington je Čokoládový město, a oni se z něj snaží čokoládu vyhnat.
Řekl jsem: „Musím jet domů, dokud je to pořád město, který znám.“
Šel jsem na Instagram a viděl všechny ty protesty v D.C.
Spousta bělochů tam volala: „Ne v našich ulicích!“
Tak říkám: „Je pozdě.“
Tyhle běloši jsou zakopaní. „V našich zatracených ulicích ne.“
A Trump žvanil, jako by šel na večeři.
Takhle to není.
Jo, a musím vám říct pravdu.
Není to jediný město, kde se tohle děje.
Děje se to v Kalifornii, děje se to v Oregonu,
děje se to v Illinois a děje se to v Memphisu.
Ti v Memphisu, ti to možná potřebujou.
Buďte rozumný. Nevím, kdy jste byli naposled v Memphisu,
ale lidi tam už Národní gardě čmajzli dva tanky,
takže chápete.
Chápete to.
A přijel jsem naštvanej, ale když jsem projížděl městem,
vypadalo čistě, lidi. Musím vám říct, že vypadalo čistě.
Mnohem líp než posledně.
Dneska jsem viděl na ulici srát jen jednoho chlapa.
Ale víte co? Měl sáček. Sebral to.
Čekal jsem, až někdo něco udělá s bezdomovci.
Víte, co je na D.C. v prdeli?
Jsme hlavní město národa a bezdomovci jsou všem u prdele.
Řeknu vám pravdu. Mám pocit, že jsem jedinej, koho zajímají.
Vy to nevíte, ale poslední dva roky jsem tiše
a v tajnosti pracoval s washingtonskými bezdomovci
a už jsem utratil dva miliony dolarů za svůj projekt pro bezdomovce.
Ne, netleskejte mi.
Nedal jsem jim jídlo.
Jen jsem je učil tancovat „Thriller“.
Na Halloween vás čeká velká podívaná, uvidíte.
A omlouvám se, že jsem nepřijel domů dřív, ale v Ohiu jsem měl hodně práce.
A spousta lidí říká: „Co tam děláš?“
Nevím, jestli to víte, ale je to pravda.
Řeknu vám, co dělám. To město, ve kterým žiju
posledních 25 let,
tak toho jsem většinu koupil.
Líbí se mi tam.
Ohio miluje Trumpa, ale město, kde žiju, je jako malinkatý
ostrov Bernieho Sanderse v moři Trumpa.
Všichni běloši jsou tam chudí, ale tihle jsou jako
špinaví bělošský hippíci, a ty mám rád.
Tyhle bělochy mám rád.
A oni mě mají taky rádi.
Víte, co jsem o liberálních běloších zjistil?
Nechají černochy dělat, co se jim kurva zachce,
dokud nekoupí většinu jejich města.
To se jim nelíbilo.
Začali být fakt podezřívaví, ale víte co?
Nemám jim to za zlý.
Protože... Ne, fakt, protože hele, kdybych byl bílej
a lidi v tomhle městě byli černí, víte, co by řekli?
Řekli by, že to město gentrifikuju.
Ale pro to, co dělám já, slovo neexistuje.
Vlastním fakt všechno.
V mládí mě běloši štvali,
nepřišli mi spravedliví.
Ale teď, když vlastním všechno, je chápu. Je to sranda.
Je to fajn pocit přijít k bělochům a říct: „Máte tady co dělat?“
„Volám policii.“ Je to sranda.
Vlastním v tom městě tolik majetku, a to je pravda,
že si tihle běloši myslí, že jsem zodpovědný za jejich blaho.
To je směšný. Nejsem žádnej státní zaměstnanec.
Jsem kapitalista.
Jdu si po ulici, hledím si svýho,
a oni za mnou chodí se svýma starostma. „Dave!
Gratulujeme ke koupi celýho tohohle zatracenýho města.
Ale musíš začít přemýšlet o zřízení dostupnýho bydlení.“
A já na to: „No, vlastně, šampione, já si svůj dům dovolit můžu.
Takže to zní jako tvůj problém.
Protože, víš, můžu si dovolit i tvůj dům.
Jestli ho prodáš, dej vědět.
Sbírám celý město.
Sbírám celý zatracený město.“
Víte, nevím, kde ty chudý běloši vzali peníze.
Ale nedávno
ti zmrdi z ničeho nic postavili zbrusu novou hasičskou stanici.
Kde, kurva, vzali ty prachy? Říkal jsem si: „Co to, kurva, je?“
A víte, co pak udělali? Je to fakt parádně rasistický.
Pokusili se prodat starou hasičskou stanici
v dražbě, když věděli, že nebudu doma.
Je to pošahaný.
Ale už je na to moc pozdě.
V celým městě mám nasazený práskače.
Ti mi to běželi vyžvanit.
Přiběhli. „Můj pane, mám zprávy!“
Já na to: „O co jde?
Co to říkáš? Hasičská stanice?“
Já tu hasičárnu koupil.
Udělal jsem z ní komediální a hudební klub.
Byli tam Clipse. Všichni to tam rozjíždíme.
Poprosil jsem o vystoupení každýho slavnýho, co jsem kdy potkal.
Na párty jsem potkal Micka Jaggera z Rolling Stones.
A říkám mu: „Micku.
Musíš přijet do Ohia a zahrát v mým klubu.“
A byl pro. Řekl: „Tak jo.
V klubech hraju rád.
Ale řekni mi něco o tom městě.“
Já na to: „No, co chceš vědět?“
A podíval se na mě, prostě jako Mick Jagger.
Řekl: „Jsou tam holky?“
Lhal jsem mu do očí. Řekl jsem: „Jo.“
Věděl, že je něco špatně. Řekl: „Ne.
No tak, Dave. Víš, ten typ holek, co se mi líbí.“
Řekl jsem: „Micku, já nevím, jaký holky se ti líbí.“
A on na to: „Však víš.
Slyšel jsi moji hudbu.
Jsou tam bílý děvky se špinavejma nohama?"
Řekl jsem: „Micku, budeš to tam milovat.
Tyhle čubky vyšlapou špinavý kolečko kolem bazénu."
Špinavý hipisácký pičky, s tím tam musím žít.
Nejsem vůbec na drogy, jasný?
Ale dělám v showbyznysu, chápete?
A chodím na všechny možný párty. Budu k vám upřímnej,
kouřím trávu, ale trávu nepovažuju za drogu.
Ale však znáte showbyznys.
Chodím na kokainový párty, na trávový párty.
Prostě na všech párty a jen vám říkám pravdu
o tom, co jsem viděl.
Kokainový čubky jsou mnohem hezčí než trávový čubky.
Na trávový čubky koukám jako:
"Sakra, čubko, tys v tom oblečení spala?
Co to s tebou kurva je?"
Nulová energie v obličeji.
Věčně nenosí podprsenku, takže jim visí kozy.
„Dej to péro pryč od mýho ksichtu, vole.“ Takhle zní trávový holky.
„Nebudu ti kouřit ptáka, vole.
Mám v puse úplně vyschlo.“
Už vám někdy kouřila zhulená holka? Hnus, co?
Jako by vám kouřila kočka. Jako, co to je za...
Jak je možný, že nemáš v puse žádnou vlhkost?
Čubko, jdi se napít a zkus to znova, jo?
Běž se napít vody.
Fuj.
Nedávno ve zprávách...
mi zase dávali pěknou čočku...
protože jsem byl na komediálním festivalu v Saúdský Arábii.
A slyšíte ten jásot, to jsou černoši.
Americký běloši zuří.
Musím vám něco říct,
Nikdy se nestalo, že bych se necejtil provinile.
Nikdy jsem necejtil...
Vinu vůbec necejtím.
Bill Maher, ten slavný komik...
Znám Billa asi tak od svých 18, 19 let,
a nikdy jsem to neřekl veřejně, ale ať jde do prdele.
Už mě tak kurevsky unavujou ty jeho namyšlený bělošský kecy.
Ty zmrdi se tváří, že proto, že jsem dělal komediální festival v Saúdský Arábii,
jsem nějak zradil svoje zásady.
- Nezradil! - No... Ne, já vím, že ne.
Ne.
Ne, nechte mě... Ale no tak, lidi, nechte mě to říct.
- A jsem si jistý... Ne. - No tak!
Dobře, teď se všichni uklidněte.
Určitě mám pravdu.
Zaprvé, co říkali? Říkali: „No...
Saúdská Arábie zabila novináře.“
A odpočívej v pokoji, Džamále Chášukdží.
Je mi líto, že byl zavražděný takovým ohavným způsobem.
Ale...
A žádná „ale“, jako, víte, tečka.
A taky...
Jako, hele, brácho,
Izrael zabil za poslední tři měsíce 240 novinářů.
Takže jsem nevěděl, že to pořád počítáte.
Vysmívali se mi, protože jsem vystupoval v Saúdský Arábii.
Neřekl jsem, aby to dali do novin. Jen jsem to řekl na pódiu.
Řekl jsem: „V Saúdský Arábii se mi mluví snáz
než v Americe.“
A lidi si to vzali osobně.
Ale stojím si za tím. Nezapomeňte, čím jsem si právě prošel.
Před dvěma lety mě málem zrušili přímo tady ve Spojených státech
kvůli transgender vtipům. Ale musím vám něco říct.
Transgender vtipy měly v Saudský Arábii ohromnej úspěch.
Nemohli se toho nabažit.
Byl jsem ve svým živlu. Říkal jsem si: „Kde jste byli?“
Ve všech článcích bylo, že se komici zaprodali diktátorovi.
Ale u všech článků byla moje fotka.
A víte co? Ani se nemůžu zlobit. Protože, víte, abych byl fér,
vydělal jsem si víc než všichni ostatní.
Už ani nepracuju pro Netflix.
Víte, co je moje nová práce?
Sedím u telefonu a čekám, až zavolají Arabové.
„Můžu vám pomoct, hoši? Co potřebujete?“
Na Blízkým východě pracuju moc rád.
Byla to druhá show, co jsem tam dělal.
Měl jsem tam show ještě tři měsíce předtím. V Abú Dhabí.
Taky tam měli komediální festival.
A něco vám řeknu. Vy jste tam nikdy nebyli.
Povím vám pár šíleností, který možná nevíte.
Víte, jak tady má každej psa?
Tam psy nevedou.
Víte, co tam mají? Mají ptáky, sokoly.
Mají sokoly jako mazlíčky.
Nemohl jsem tomu uvěřit. V obchoďáku byli lidi se sokolama.
Říkám si: „To je fakt hustý.“
Tady v D.C. občas zahlídnete pasáka.
A to je...
Ale rozhodně nepase sokoly.
Tam ale týpek řekne: „Přines mi králíka.“
A ten zkurvenej pták mu prostě přinese králíka.
A dá tomu ptákovi kousek a zbytek sní sám.
Takže v obchoďáku byl chlápek se sokolem.
Jen tak jsme kecali o hovnech. A nevím, co...
Nevím, proč mě to vůbec napadlo.
Něco do mě vjelo. Řekl jsem: „Půjč mi toho sokola.“
Udělal to.
Dal mi rukavici a dal mi sokola.
Už jsem v životě udělal spoustu hustejch věcí,
ale tu nejhustší věc, co jsem kdy udělal,
tu prostě nepochopíte.
Vešel jsem do arény jako tahle, 20 000 lidí ječelo.
Měl jsem na ruce živýho sokola. Lidi šíleli.
Dav šílel. Je to jejich národní pták.
Já o tom ptákovi věděl hovno.
Ukázalo se,
že ten druh, co jsem měl, je nejrychlejší tvor na zemi.
To jsem nevěděl.
Prý když loví, vyletí přímo nahoru
a pak se střemhlav vrhne dolů rychlostí 386 kiláků za hodinu, to měřili.
Zabije svoji kořist nárazem, odletí a pak se vrátí
pro to, co zabil. To jsem nevěděl.
A když jsem procházel arénou, dav křičel,
ale sokol nepanikařil, protože měl takovou masku,
a byl jako...
Ale nevyšiloval.
Já nevěděl, že ta maska je součástí sokolova výcviku.
Když mu masku sundáte, myslí, že je čas lovit.
Páni, kéž by mi to řekl.
Protože jsem na pódiu válel
a ten sokol vypadal jako blbeček.
A já si říkal: „Ty vole, on tu show ani nevidí.“
Tak jsem mu tu masku sundal.
Sokolovi totálně přeskočilo. Nastal chaos.
Ten zmrd se zatřepetal a odletěl mi z ruky.
A ze začátku všichni tleskali: „Jo!“
A on se vrhnul dolů rychlostí 386 kilometrů za hodinu.
Zabil nějakou čubku ve třetí řadě.
A byla to transgender čubka. Když do ní narazil, vypadlo jí péro.
Všichni zaječeli. Já na to: „Do prdele.“
Nevěděl jsem, co dělat.
Najednou přišla arabská policie
a odvedla mě z pódia.
Nedošlo mi, že mě zatýkají. Řekl jsem: „Co to má znamenat?“
Musí jim bejt jasný, že to byla nehoda.
A než jsem se nadál, obvinili mě z vraždy.
Řekl jsem: „Z vraždy?“
Co to kurva je? Byla to nehoda.
A pak mě vzali k soudu
a začali číst přepisy všech mých transgender vtipů.
Dělali, že jsem tu čubku zabil naschvál.
Říkám: „Já ani nevěděl, že je trans,
dokud jí nevypadlo péro.
To je bohapustá nehoráznost.
Jsem Američan.“
Pořád jsem nemyslel, že mám průšvih, ale na konci
řekl jediný slovo,
kterýmu jsem rozuměl: „Vinen.“ Já na to: „Cože?“
Před očima mi proběhl celej život. Řekl jsem si, kéž bych sem nikdy nejezdil.
Asi si říkáte, jak to, že jsem dneska tady.
Tenkrát jsem to nevěděl, ale zjistil jsem,
že naštěstí pro mě je zabití transgender osoby na Blízkým východě jenom přestupek.
Jo, v Saudský Arábii...
se mluví mnohem snáz.
Jimmyho Kimmela zrušili.
Ještě něco vám řeknu. Nejen, že zrušili Jimmyho Kimmela,
ale ten chlápek Carr, co vede FCC, měl tu drzost říct, že Kimmel,
kdyby se chtěl vrátit do televize, nevím, jestli to řekl Carr,
ale někdo to řekl. Řekli, že Kimmel musí zaplatit
nadaci Charlieho Kirka Turning Point USA peníze,
aby ho pustili zpátky. Zamyslete se nad tím. Fakt se zamyslete.
Elon Musk koupil volby pro Trumpa, protože Nejvyšší soud řekl,
že peníze jsou svoboda projevu.
Takže můžete utrácet peníze, jak chcete, abyste se vyjádřili,
ale když ho nutí platit za sračky, kterým nevěří,
tak ho tím nutí říkat něco, co si nemyslí.
A šest milionů... Ó, pardon.
Hele, vydělal jsem spoustu peněz.
Ale peníze od Saúdský Arábie si vezmu kdykoliv,
jen abych tady mohl říct „ne“. Je fajn pocit bejt svobodnej.
A vím, že lidi v Saúdský Arábii
nemůžou říkat všechno, co jsem mohl říct já.
Ale dohoda je dohoda a král řekl, že tyhle věci říkat můžu.
Takže jsem to bral, jako že jsem na diplomatický misi.
Musím na Blízkej Východ přivézt vtipy o kundách.
Protože tam mají kund spoustu a nemůžou o nich mluvit.
Já na to: „Jdu do toho.“
Už to není, co to bývalo, co?
Puff dostal 50 měsíců.
Nerad o tom mluvím, ale udělám to.
S Puffym to mám takhle, a musím přiznat svou zaujatost.
Před lety mě napadli na pódiu...
v Kalifornii v Hollywood Bowl. To už je dávno.
V tý době byl Charlie Kirk živ a zdráv.
To je další důvod, proč se v Americe těžko mluví, protože víte,
když se živíte mluvením a vidíte, jak Charlieho Kirka zavraždí,
budu upřímnej, byl jsem otřesenej.
Charlie Kirk byl slušňáckej běloch,
a oni ho zabili. Řekl jsem: „Tyhle běloši...
Takhle je neznám.
Jedou naostro.“
A pak si vzpomeňte, druhej den ve zprávách,
když se toho moc nevědělo, tak říkali:
„Prý byly na kulkách vyryté transgender vzkazy.“
Já byl doma a říkal si: „Ale ne!
Jsem mrtvej jak smažený kuře!“
A o pár tejdnů později řekli, co na těch kulkách bylo napsaný.
Na jedný bylo: „Bella Ciao, Bella Ciao,
Bella, Bella, Bella Ciao“.
Na další bylo: „Jestli tohle čteš, jsi gay.“
Já byl doma a říkal si: „Ty kulky musím vidět.“
Jak na ně napsali celý odstavce?
Jak velký jsou ty kulky? Co je ten týpek zač, hodinář?
To dokáže vyrýt všechny ty sračky na kulku?
Nezlehčuju smrt Charlieho Kirka,
ale nevím, co to má být,
ani jestli věřím tomu, co říkají.
Řeknu vám, čemu nevěřím, a běloši s tím rychle přispěchali.
Říkali: „Charlie Kirk je Martin Luther King téhle generace.“
Ne, to není.
Jo, to je přehnaný.
Oba byli zavražděni hrozným způsobem.
Oba schytali kulku do krku,
ale tam taky ta podobnost končí.
Protože Charlie Kirk je zasranej...
internetovej bavič. Ne, záměrně.
Z principu nemůže fungovat jako Dr. King.
Internetoví lidi jsou negativní, protože musí být.
Protože se s nima nikdo nebude bavit,
dokud neřeknou sračky, který lidi naštvou.
To byl Charlie Kirk.
Dovedete si představit, že by se Dr. King choval jako on?
„Dejte mi like a dejte odběr.“
„Sledujte mě pro další obsah jako tento.“
„Věřím, že černoši mají být svobodní. Zkuste mě přesvědčit o opaku.“
Kongres hlasoval...
že 14. říjen bude Dnem památky Charlieho Kirka
a všichni byli pro.
Ne, nebudu protestovat. Můžete si připom... Hej, ne.
Připomínejte si ho, jestli chcete.
A připomínejte si ho, jak chcete.
Ale vím, že většina těch kongresmanů pro to hlasovala,
protože se bojí politickýho násilí.
Říkám vám, v Saúdský Arábii se mluví snáz.
Nedávno jsem byl na pódiu ve Státech a lidi se naštvali, protože jsem řekl:
„Třeba se z toho Puff vyvlíkne. Doufám, že jo.“
A dav na to: „Bůů.“
Hele. Nemyslím, že má Puff pravdu,
ale když mě napadli v L.A. v Hollywood Bowl,
lidi zapomínají, že Puff srazil toho útočníka.
Zachránil mi život.
To se pak na něj těžko zlobí.
Měl jsem ten večer ochranku, ale víte, jak to myslím?
Ty nebyli připravený.
Měli nějaký klouzavý boty nebo co.
Vyběhli ven. Uklouzli a spadli.
A Puffy chytil mýho útočníka a srazil ho.
Pár let na to jsem slyšel o tom dětským olejíčku
a říkal jsem si: „Po čem teda uklouzli?“
Tisíc lahví dětskýho olejíčku, to je dost.
Pamatujte, nesoudili ho za to, že měl tisíc lahví olejíčku,
protože to není zločin.
Je to nechutný.
Není to nezákonný.
A řeknu vám ještě něco, co jsem neřekl... ale je to pravda.
Jednou v noci v L.A... Ani bych vám to neměl říkat, ale nasrat.
Byl jsem u Puffyho doma.
Ne, neviděl jsem nic z toho, o čem mluvili u soudu.
Prošel jsem obývákem, v domě bylo čisto, podlaha neklouzala,
nic kluzkýho, normálně jsem prošel.
Naprosto normální večer.
Jediná věc...
jediná věc, zpětně vzato,
ale v tý době to pro mě nic neznamenalo...
Tenkrát jsem o tom nepřemejšlel.
Ale zpětně vzato to bylo dost posraný. Byli jsme na zadní terase
a pili jsme, smáli se, kecali,
a pak Puff začne kroužit skleničkou, takhle, a říká...
„Tak, Dave.
Co tě bere?“
Znáte mě... Říkám:
„Já nevim, vole, knížky, videohry, ehm...“
Nevěděl jsem, že to byla moje velká šance ošukat Cassie.
Bůh jí žehnej.
Nezlehčuju to. To, čím si prošla, bylo hrozný.
Ale vzpomeňte si, pořád ukazovali to video, jak ji
mlátí na hotelový chodbě. Bylo to hrozný video.
Ale za to ho nesoudili.
Jestli si vzpomínáte, zaplatil jí za to ještě před federálním obviněním.
Prý jí zaplatil 35 milionů dolarů.
Což to neospravedlňuje, ale jako, no tak.
Znám lidi, co bojovali s Floydem Mayweatherem za míň peněz.
A museli bojovat 36 minut.
Ale Cassie je drsňačka.
Udělala něco, co bych nepřál ani nejhoršímu nepříteli.
Musela svědčit o svým sexuálním životě. To je drsný.
Bůh nás od toho všechny ochraňuj.
Cokoliv řeknete veřejně o sexu, bude znít špatně.
I když říkáte, jak šukáte svoji ženu tváří v tvář.
Soudce řekne: „Řekni mi o tom, když jsi...
Šukal jsi svou ženu tváří v tvář?“
„Ano, ctihodnosti, šukal.“ „Mohl bys popsat to...“
„Díval jsem se do jejích chladných, znuděných očí a pak jsem...
odhrnul ty velký kalhotky a tam bylo křoví, co křičí:
‚Je mi to u prdele,‘ a já... Chápete?
Prostě jsem zatnul zuby, chápete?“
Cassie to měla mnohem těžší.
Ty otázky... ptali se jí na všechno možný...
„Močil vám Sean Combs do úst?“
Říkal jsem si: „Panebože.“ Ona nezaváhala.
„Ano, ctihodnosti, močil. Močil...“
Omlouvám se.
Dneska večer
jsem si připravil něco, co jsem chtěl zkusit.
Bylo to těžký, ale opravdu jsem chtěl...
Je to nejdelší závěr v historii mojí kariéry.
Udělám to, ale páni, tohle bude chtít hodně soustředění,
tak prosím nepokřikujte a nerozptylujte mě, prostě si to užijte.
Ne, je to těžký, jako... Hele, zakončovat show...
to je strašně důležitý.
A ve Washingtonu obzvlášť.
Takže dneska večer udělám dva různý závěry.
Udělám svůj závěr pro D.C. a potom...
Ta čubka ječí jak autoalarm, slyšeli jste to?
Slyšeli to všichni ostatní?
Ježíši Kriste.
Tak jo, a potom, jestli se k tomu dostanu,
udělám svůj závěr ze Saúdský Arábie.
Tak jo, tohle je ten těžkej. Hej, udělejte mi laskavost, produkce,
ať je to sexy, dejte mi světla jako v komediálním klubu.
- Milujeme tě, Dave. - Já vás taky miluju.
Tak jo, nechte mě se soustředit. To je...
Až to uvidíte, pochopíte, že je to těžší, než to...
Je těžší to udělat, než si myslíte.
Počkejte. Poslužte si, klidně ječte dál. Dejte mi napít.
- Miluju tě, Dave. - Já tě taky miluju, kámo.
Poslouchejte, říkám to...
a doufám, že to někomu v tomhle publiku přinese klid.
To, co řeknu, fakt myslím vážně.
- Miluju tě. - Vím, jaký to teď je.
Chápu, jak se hodně lidí cítí. Ztlum si tu vysílačku, šampione.
Vím, jak se hodně z vás právě teď cejtí.
Neslyšíte mě?
Slyšíte mě?
Mám to jako Bill Cosby.
Moc času mi to nedá.
Vím, jak se lidi právě teď cejtí a doufám, že vám tohle přinese klid.
Cejtím se stejně.
Bezpochyby, na 1000 procent, my všichni,
jednotlivě i kolektivně,
prožíváme nějakej druh konspirace, tím jsem si jistej.
Ten pocit, co máte, že je něco špatně, nebo můžete mít pocit jako:
„Mám v tomhle pravdu? Jsem blázen?“ Ne, vole.
Ne, nejste blázni. Tahle věc, co cejtíte,
říkám vám, cejtím ji taky.
Ale navrhuju tohle.
Jestli nevíte, co je to za konspiraci, tak to řekněte.
„Nevím“ je přijatelná odpověď.
Vlastně, pokud nevíte, je to ta nejlepší odpověď.
Ale všechno to zkurvený hádání o tom, co je to za konspiraci,
prosím vás, zavřete už kurva hubu.
Z toho bude všem blbě.
Můžete říct „cítím“, můžete říct „myslím“ nebo „tuším“,
nebo „připadá mi“, ale prosím, prosím, přestaňte říkat, že víte.
Protože v takovejhle časech
je někdo, kdo si je jistej, ten poslední, kterýmu věřím.
Tohle je šílenství.
Ale tady je to, co si myslím já.
Tahle země se pokazila...
v roce 1910.
Zúžil jsem to na jednoho konkrétního týpka.
Má to co dělat... O tom, co řeknu, přemejšlejte pak, ne teď.
Souvisí to s Jackem Johnsonem.
Jack Johnson...
byl první černej mistr světa v těžký váze.
A titul v těžký váze je dodnes
ten nejprestižnější titul ve sportu.
Ale v roce 1908...
měli tu výsadu jen bílí zápasníci.
Ne proto, že by černí zápasníci nebyli dost dobří,
ale proto, že bílí zápasníci nechtěli dát černochům příležitost,
aby na ně vztáhli ruku.
A mistrem v těžký váze se stal chlapík jménem Tommy Burns.
Tommy Burns byl anomálie. Byl to Kanaďan.
A řekl: „Jsem mistr světa v těžký váze.“
Je to Kanaďan. Víte, jak jsou přiteplený. Byl jako...
Řekl: „Nejsem šampion Kanady, nejsem šampion bílých mužů.
Jsem mistr světa v těžký váze
a svůj titul obhájím proti všem vyzyvatelům.“
A panečku...
Jack Johnson dostal příležitost bojovat
o titul mistra světa v těžký váze.
Ne od Američana, jako byl on, ale od Kanaďana.
Mysleli byste si, že Američani budou fandit Jacku Johnsonovi,
protože byl Američan.
Ne, byl černější než Wesley Snipes.
Tommy Burns byl v tý době ten nejmenší člověk,
co kdy byl mistrem světa v těžký váze.
A Jack Johnson vstoupil do ringu a tyčil se nad ním.
A z Tommyho Burnse vymlátil duši.
V Sydney v Austrálii.
A všichni bílí zápasníci v Americe byli jako: „Vidíte, o čem mluvíme?
Bojovat s těma zasranejma špinavejma bojujícíma opicema.“
Šampion těžký váhy před Tommym Burnsem šel do důchodu.
Chlápek jménem Jim Jeffries.
A všichni říkali: „Jack Johnson není skutečný šampion.
Jim Jeffries je skutečný šampion,
a je dobře, že nezápasí,
nakopal by ti tu tvou černou prdel, Jacku Johnsone.“
Takže Jack Johnson...
Jack Johnson vyzval Jima Jeffriese.
Nejdřív se to stalo v Londýně. Jim Jeffries byl na přehlídce v Londýně,
a ta černá prdel Jacka Johnsona vystoupila z davu.
Byl vyfiknutej jak ze žurnálu. Byl velmi výmluvnej.
Řekl: „Poslyš, kámo, hrozně rád bych vám jednu vrazil.“
Jim Jeffries na něj jen koukal. „Co to kurva?“
A pak byl Jim Jeffries na přehlídce v Sydney v Austrálii
a Jack Johnson zase vystoupil z davu.
„Poslyš, kámo, hrozně rád bych ti jich pár vrazil.“
Jim Jeffries koukal jako: „Jak to, že má ten člověk pas?“
Opakuju, psal se rok 1910.
Pro Jacka Johnsona bylo charakteristický, že byl drzej.
Koluje o něm příběh, je to taková legenda, která říká,
že ho jednou v noci chytili, když se řítil po venkovský cestě
na jih od Mason-Dixonovy linie,
a policajti tu černou prdel Jacka Johnsona zastavili.
Víte, byl rok 1910.
Musel letět rychlostí tak 20 kilometrů v hodině.
Policie ho zastavila.
Policajt řekl:
„Černý to stojí 200 dolarů, když se nám tu prohání po silnicích.“
Tehdy bylo 200 dolarů jako dostat pokutu 50 000 dolarů.
Jack Johnson nezaváhal.
Dal mu 400 dolarů a řekl: „Pojedu tudy i zpátky.“
Po měsících vytrvalosti...
Jim Jeffries souhlasil.
A Jack Johnson obhajoval svůj titul proti Jimu Jeffriesovi
na Čtvrtýho července.
Odtud pochází fráze „Velká bílá naděje“.
Zoufale chtěli najít jakýhokoli bělocha, kterej by Johnsona srovnal do latě.
Toho Čtvrtýho července Jim Jeffries tím chlapem nebyl.
Jack Johnson mu rozkopal prdel.
A Jack Johnson udělal to, čemu se v boxu říká „táhnout zápas“,
což znamená, že ho mohl knokautovat už v prvních kolech,
ale nechtěl umřít. Chtěl, aby to vypadalo dobře.
Ale když ho to přestalo bavit, protože tenkrát to nebylo jako
zápasy na 15 kol. Prostě bojovali, dokud už bojovat nemohli.
Když se Jack Johnson začal nudit...
vyřídil ho brutálním pravým hákem.
A na záběrech vidíte Jima Jeffriese, jak začíná padat,
ale pak je to useknutý.
Nechtěli žádný záběry...
jak ten černoch knokautuje jejich naději.
A 5. července po celejch Spojenejch státech
propukly bělošský nepokoje, při kterejch zabili hodně černochů,
aby se ujistili, že zbytek z nich ví, kde je jejich místo.
Protože Jack Johnson byl první černoch,
kterej se fyzicky postavil rasový bariéře a vyhrál. A tady je pointa.
Neodešel z arény jen se svým životem.
Jack Johnson měl velmi zvláštní zálibu.
Odešel z arény se svým životem a bílou čubkou. Pojďme si o tom promluvit.
Víte, Jack Johnson miloval šukat bělošky.
Šukal téměř výhradně jenom bělošky.
To byla neskutečná drzost, mlátit bělochy
a šukat jejich ženský.
Černošskej boxerskej svět byl radostí bez sebe.
A každej velkej černej bojovník oslavoval Jacka Johnsona.
Šli za Johnsonem a řekli:
„Jacku, gratulujeme. Můžeme zápasit o titul?“
A Jack Johnson, stejně jako jeho bílí předchůdci, řekl:
„Já s černejma zápasníkama nezápasím.
Mlátím bělochy a šukám jejich ženský.“
A postavili do řady...
jednu Velkou bílou naději za druhou a Jack Johnson je všechny porážel.
Vlastně...
Vlastně to vyžadovalo zásah Kongresu...
aby ho zastavili.
Kongresman jménem Mann z Illinois přišel se zákonem zvaným „Mannův zákon“.
Mannův zákon je zákon, kterej říká, že je nezákonný
převézt ženu přes hranice státu za účelem zhýralosti.
V mým oboru musíte takový sračky znát.
Jacka Johnsona soudili a odsoudili na základě Mannova zákona.
Uprchl ze země, byl roky na útěku,
zničilo mu to život.
A pak nakonec v roce 1946 umřel ve Spojených státech při autonehodě.
Před smrtí řekl něco, co je můj oblíbenej citát,
co kdy jakej Američan řekl:
„Riskoval jsem všechno...
pro svoje potěšení.“
Víte, mít svobodu je jedna věc.
Nemít svobodu je věc druhá.
Ale užívat si svobodu, kterou nemáte, vyžaduje obrovskou dávku odvahy.
Bez ohledu na to, jak sobecký jste.
A Jack Johnson...
je americká hádanka...
kterou musíme rozluštit.
Před pár lety jsem byl tady ve Washingtonu.
Byl jsem v MGM...
v National Harbor a nevystupoval jsem.
Byl jsem na koncertě Stevieho Wondera. A Stevie Wonder nevěděl, že tam jsem.
Byl jsem na postranním pódiu.
Dorazil jsem pozdě, už koncertoval.
A byl to fakt výjimečnej večer.
Byl to večer před...
pohřbem Arethy Franklin.
A Aretha Franklin pro mě byla velmi výjimečná osoba.
Když jsem poprvý hrál v Radio City, zaměstnala mě jako předskokana.
Přísná šéfka, ale skvělá umělkyně.
A Steve byl na pódiu a válel.
A pak uprostřed svýho setu...
začal zpívat směs
všech písní, který kdy pro Arethu Franklin napsal.
A řeknu vám, že jich bylo hodně.
Obrovský hity, o kterých jsem ani nevěděl, že je napsal.
A dav se vlnil a oslavoval její život.
A najednou, uprostřed toho všeho...
se Stevie zhroutil a rozplakal.
Položil hlavu na klavír a já ho slyšel vzlykat.
Byl jsem namol.
A chlapa bolí, když slyší jinýho chlapa brečet.
A já o tom ani nepřemejšlel. Řekl jsem si: „Musím jít za ním.“
Prostě jsem šel na pódium. A víte, jsem tam doma.
Když mě dav uviděl, začali jásat.
Ale Stevie nevěděl, že jsem to já. Byl jak ten sokol.
A sedl jsem si vedle něj a říkám: „Steve, to jsem já.“
A on se pak usmál,
začali jsme vtipkovat a zpívat.
A pak po vystoupení jsme byli v zákulisí a on se mě zeptal...
„Co děláš zítra?“
Já na to: „Letím s tebou do Detroitu...
vzdát úctu paní Franklin.“
A on řekl: „Ne.“
V tý době...
zrovna umřel senátor.
Velký John McCain umřel.
Stevie řekl: „Musíš pro mě něco udělat.
John McCain je vystavený v Kapitolu.
Chci, abys mu šel vzdát...
naši úctu.“
A já na to: „Mnohem radši bych jel do Detroitu.“
A Stevie se na mě tak podíval. Jako...
Ani nevěděl, že jsem až tady.
Tak jsem šel.
Další den jsem šel do Kapitolu.
Tohle nedělám pro nikoho kromě Stevieho Wondera.
Může mi říct, ať udělám cokoli.
Jediný, co mi řekl, ať udělám a co neudělám, je přestat kouřit.
To zatím neudělám.
Ale tamto jsem udělal. Čekal jsem
a pak jsem se dostal až k rakvi senátora McCaina,
a prostě jsem byl jako: „Posílá mě Stevie Wonder.
Sbohem.“ A prostě jsem odešel.
Ale to on chtěl, a tak jsem to udělal.
Spousta lidí tohle neví,
ale lidi z Washingtonu v mým věku to vědí.
Spousta lidí neví...
že Martin Luther King...
to měl narozdíl od Charlieho Kirka s připomínáním těžší.
Že...
jedinej důvod, proč jsou narozeniny Martina Luthera Kinga
svátkem, je to, že rodina Kingových
a Stevie Wonder za tenhle svátek lobovali
hodně tvrdě a hodně dlouho.
Lidi zapomínají.
Že to, čemu říkají „černý narozeniny“,
to „Happy Birthday“ od Stevieho Wondera, byl protestsong
o tom, aby se Kingův svátek stal skutečností.
Hodně štěstí, zdraví
Hodně štěstí
A fungovalo to.
Nakonec o tom senát hlasoval.
Devadesát devět ze 100 senátorů s tím svátkem souhlasilo.
Až na jednoho...
Johna McCaina.
Toho chlapa, se kterým se mě Stevie poslal rozloučit.
Stevie Wonder je fakt skvělej člověk.
Kolik by se naše země mohla naučit...
od člověka, jako je on.
John McCain, bůh mu žehnej...
se tím hlasováním dostal do pěkný kaše,
ale kouslo ho to do prdele o pár let později.
To kandidoval na prezidenta
a kandidoval proti prvnímu černochovi, kterej kdy získal stranickou nominaci.
A Barack Obama získal tu nominaci na výročí projevu doktora Kinga
„Mám sen“.
A ze všech hlasování v McCainově dlouhý kariéře senátora
ho to hlasování proti Kingovu svátku nikdy nepronásledovalo
tak, jako v tý době.
Takže, jak tomu čelil? Povím vám, co udělal.
Pokud si pamatujete, John McCain sponzoroval návrh zákona
na posmrtný omilostnění Jacka Johnsona z Mannova zákona.
Ano, sponzoroval ten zákon na omilostnění Jacka Johnsona z Mannova zákona.
Mannův zákon je přesně ten zákon,
za kterej byl Sean „Puffy“ Combs nedávno odsouzenej.
Americkej zákon Nezastavitelnýho černocha.
Jo, děje se něco jinýho, ale já nevím. Nudíte se?
Ne!
Dobře, budu pokračovat. Je toho víc.
Nesnáším konspirační teorie, ale povím vám jednu o... no...
a tohle ani není teorie. Vím, že tahle část je fakt.
Věděli jste...
že když jsem v 90. letech opustil D.C. a šel jsem do New Yorku,
že Newyorský policejní oddělení mělo hip-hopovou policejní jednotku?
Věděli jste to?
A tahle jednotka sledovala kohokoli,
kdo se pohyboval v hip-hopový kultuře.
Nejen rappery, ale drogový dealery,
protože mysleli, že je to nějak propojený.
Dokonce i mladý komiky jako mě. Kohokoli, kdo byl na tý scéně.
Věděli, kdo je kdo a kdo co dělá.
A v tý době jsem chodíval do nočních klubů
a někdy jsem šel do klubu
a světla byly trochu jiný.
A já si toho nevšiml, ale staří mazáci mi říkali:
„Dávej v klubu bacha.
Mají tam rozsvícený světla FBI.“
Což znamenalo, že to osvětlení bylo divný, protože ten večírek sledovali
a tím mi říkali, ať si dávám bacha.
A víte, já stejně nedělal nic špatnýho,
jenom jsem se bavil.
Věděli jste, že tuhle speciální jednotku původně vymysleli,
aby sledovala jenom dva lidi?
Ti lidi byli chlápek jménem Christopher Wallace,
alias The Notorious B.I.G.,
a Sean „P. Diddy“ Combs.
Jak je to možný?
Sledujou ho už aspoň 30 let,
ale teprve teď si všimli, že vydírá a mlátí ženský?
Vsaďte se, že jestli to všechno dělal,
tak ho viděli to dělat už pěkně dlouho.
Ale proč teď?
To nevím.
Bylo to divný, v tomhle případě nikdo nezavolal policii,
kromě Kid Cudiho.
A všichni Kid Cudimu nadávali do práskačů.
Ale on nebyl práskač.
Práskač je, když dva týpci spáchají zločin spolu
a jednoho chytí a on práskne toho druhýho,
aby se sám dostal z maléru. Puff Kid Cudiho zneužil.
Tvrdil, že mu Puff vyhodil do povětří jeho zasraný Porsche
Molotovovým koktejlem. A tím to nekončilo.
Pak tvrdil, že se mu Puff vloupal do baráku...
a rozbalil mu vánoční dárky.
Já bych byl vzteky bez sebe.
Kid Cudi řekl: „Nemůžu dokázat, že ty dárky otevřel,
ale přišel jsem domů a on tam byl a dárky byly otevřený
a byl jako: ‚Veselý Vánoce, playboyi.‘“
Takže co měl Kid Cudi dělat?
Měl jen dvě možnosti. Buď za A,
musel by provést něco gangsterskýho,
ale to by měl problém dokázat.
Nebo, jestli na to nemá...
a Kid Cudi na to podle mě nemá...
jeho poslední možnost je B...
musí zavolat policii.
A dobře pro Kida Cudiho.
Udělal správnou věc.
Já na to na druhou stranu mám.
Kdyby někdo mojí rodině zkurvil Vánoce,
tak věřte, že by za to trpěl.
Někdo by pak za mnou šel a vykládal mi o tom
a netušil, že jsem to byl já.
„Ó můj bože, Dave!
Slyšels, co se stalo Puffymu?“
„Ó můj bože, ne. Co se stalo?“
„Běhal sám v Topanga Canyonu.
Zničehonic se objevil sokol a zabil ho!“
„Ó můj bože.“
Miluju hip-hop.
Miluju spoustu lidí, kteří tu hudbu dělají.
Naučili mě věci a ukázali mi věci,
který bych nikdy neviděl. Dobrý věci.
Třeba jsem byl jednou v Atlantě.
Už skoro končím, vydrž, šampione.
Byl jsem v Atlantě...
a rapper jménem T.I...
mi zavolal. V tý době
jsem ho moc neznal, teď už jo,
ale znal jsem ho dost na to, aby měl moje číslo.
A zavolal mi a povídá: „Dave, slyšel jsem, že jsi v mým městě.
Chci ti ukázat pravou Atlantu.“
Já na to: „Kurva jo, jdem na to.“
Řekl: „Sejdeme se dole před hotelem u obsluhy.“
Tak jsem šel dolů.
Myslel jsem, že si dělá prdel,
ale byl venku u obsluhy a seděl ve fialovým Phantomu.
To auto muselo stát jeden a půl milionu dolarů.
Mělo nádhernou fialovou barvu a sedačky barvy slonoviny.
Je to ten typ auta, který vám musí řídit šofér,
ale on ho z nějakýho důvodu řídil sám.
A já se na nic neptal.
Prostě jsem naskočil a ukázal mi celou Atlantu, všechno.
„Támhle začali rapovat Outkast a tak.
A Future si hrával tady na tom hřišti.“
A pak zpomalil a ukázal na dům a povídá...
„A támhle v tom domě vyrůstal Martin Luther King.
A tady vychoval svoje děti.
A támhle je kostel, ve kterým kázal.“
A pak... jsme zastavili na červenou,
a tyhle malý černošský děcka
se vrhly na auto z obou stran křižovatky s lahvema vody.
Těmhle děckám v Atlantě, jestli to nevíte, se říká Vodní děti.
Jejich kšeft spočívá v tom, že prodávají vodu lidem, co uvízli
v tom horku v Atlantě v provozu.
To jsem nevěděl.
Jen jsem viděl ty mladý černochy, jak běží k autu,
tak jsem zamknul. „Seru na to.“
Ale T.I. stáhnul okýnko a začal ty děcka poučovat.
„Zpomalte, nemůžete se vrhnout k něčímu autu.
Nevíte, co tam mají.
A usmívejte se, ať nevypadáte tak nebezpečně.
A pamatujte na slušný chování. ‚Ano, pane. Ne, paní. Prosím, děkuji.‘
Díky tomu přežijete.
A udržujte na tý vodě tu kondenzaci,
aby vypadala osvěžující a lahodná.“
A pak tomu klukovi došlo, že mluví s legendou.
Řekl: „Proboha. Díky, T.I.“
A natáhl ruku pro nějaký prachy.
A T.I. se na něj podíval a řekl:
„Už jsem ti dal lekci,“ vytáhl okýnko a odjel.
Tý noci...
jsem měl svoji show...
a když jsem slezl z pódia, byl v zákulisí T.I. s nějakým kámošem,
kterýho jsem neznal. Jen jsem věděl, že ten kámoš je někdo,
protože všichni vypadali hrozně nadšený, že tam je.
Tak jsem se ho zeptal: „Hej, kdo je ten tvůj kámoš?“
A on na to: „Támhleten?
To je budoucnost hip-hopu.“
A já na to: „Klidni se, jo?“
A šel jsem za tím týpkem.
Říkám: „Čau, chlape. Jak se jmenuješ?“
Podíval se na mě a řekl: „Jsem Nipsey.“
A byl to Nipsey Hussle.
Nebudu to celý rozebírat, ale musím vám říct, že tu noc...
tu noc jsme já, T.I. a Nipsey šli ven...
a kurva skvěle jsme se bavili.
Dobrá zábava, žádný prasárny, ale zábava.
Natolik, že když jsem přišel domů,
a moje žena se vždycky ptá: „Dave, jaká byla cesta?“
Normálně řeknu: „Dobrý.“
Ale tentokrát jsem řekl: „Zlato, potkal jsem nejhustějšího chlapa.
Je mladší než já, ale je to, jako by byl starší.“
A ona na to: „Cože? Co to znamená?“
A já na to: „Já nevím. Je to jako...
poflakovat se s koláčkem štěstí.
Měl prostě na všechno odpověď.“
Řekl jsem jí všechno o Nipseyim.
Vtipný na tom bylo, že o pár let pozdějc
jsem potkal Nipseyho vdovu a ta si mě vzala stranou.
Vůbec jsme se neznali.
A řekla: „Jen ti chci říct, že tě můj manžel měl rád.
Prý tě potkal v Atlantě a skvěle jste se bavili.“
Řekl jsem: „Páni, to je šílený. A fakt jsme se bavili.“
Nedlouho po setkání s Nipseym jsem měl vystoupení v L.A.
A po vystoupení jsem dostal zprávu od chlápka:
„Jsem na párty, kde nesmíš chybět.“ A já na to: „Jdu do postele.“
A on na to: „Ne, na tuhle párty musíš jít.“
Tak si říkám, že to konečně musí bejt ten orgastickej mejdan.
Párty byla na místě, kde jsem byl milionkrát.
Takže z toho jsem nadšenej nebyl.
Ale když jsem vešel, bylo to prostě jiný.
Žilo to tam.
A ukázalo se, že ta párty byla pro Nipseyho.
Nipsey byl nominovanej na rapový album roku,
a každej, koho si kdy vážil, byl na tý párty.
Byl tam T.I., byl tam Snoop, byl tam Jay-Z,
Puffy, než jsme věděli, že dělal všechny ty věci.
Já tam byl a tak dále.
A i když byla ta párty dobrá, když jsem pařil,
bavil jsem se, ale měl jsem staženej žaludek,
protože mi to připomínalo 90. léta.
A můžete mi věřit, nebo mi věřit nemusíte.
Jen vám říkám, jak jsem to viděl a jak jsem se cejtil.
Měli tam rozsvícený světla FBI.
Měl jsem prostě pocit: „Ty vole, tahle párty je sledovaná.“
Ale moc jsem si z toho nedělal.
A pak jsem se vrátil domů do Ohia a dával si šlofíka,
a moje žena mnou zatřásla, abych se vzbudil, a měla v očích slzy
a řekla: „Davide.“ Já na to: „Co je?“
Řekla: „Tvůj kamarád umřel.“
Jsem starej, tak říkám:
„Budeš muset bejt konkrétnější.“
Znám lidi, co mají dnu.
Ale byl to Nipsey.
A proto soucítím s fanoušky Charlieho Kirka,
protože vím, jaký to je, vidět někoho, ke komu vzhlížíte
a koho obdivujete, zastřelenýho nějakou zasranou nulou.
Ach můj Bože.
Je tak těžký to přijmout.
A když jste se podívali na net a viděli všechny ty hrozný videa,
bylo tam taky hodně krvavý video Nipseyho vraždy.
Pak jsem se podíval do komentářů a internet dělal to, co dělá,
a všichni přicházeli s jednou konspirační teorií za druhou.
Ta nejčastější zahrnovala holistickýho doktora
v New Yorku. Slyšeli jste ji?
Je to doktor jménem Dr. Sebi.
V polovině 90. let, během vrcholu epidemie AIDS,
černej holistickej doktor v New Yorku jménem Dr. Sebi tvrdil,
že holisticky vyléčil dva lidi z AIDS.
A v tý době to v USA
bylo nezákonný tvrzení, kvůli FDA.
Takže federální vláda vzala Dr. Sebiho k soudu
a stát New York taky.
A Dr. Sebi oba případy vyhrál.
A Nipsey Hussle, což mnozí nevěděli,
natáčel dokument, produkoval ho,
o práci a životě Dr. Sebiho.
A lidi na internetu věří, že ti u moci zabili Nipseyho Husslea,
aby se k nám ta informace nedostala.
Já nevím. Fakt ne.
Ale řeknu vám něco, co vím.
Nejlepší komik, kterýho jsem viděl, je Charlie Barnett.
Charlie Barnett, legenda newyorský pouliční komedie.
Dělal komedii jen na ulici a já měl to štěstí, že jsem ho potkal.
Byl to můj mentor.
Charlie Barnett byl ve vystupování na ulici tak dobrej, že si z ulice
zajistil práci v Saturday Night Live.
Ale v týdnu zkoušek zjistili, že neumí číst.
Takže ho vyhodili a nahradili ho Eddiem Murphym.
Ach, mohlo to být krásný.
Ale abyste mohli dělat Saturday Night Live, musíte umět číst.
Vím, že jste viděli Bad Bunnyho.
Neshazuju ho, ale to jeho čtení, chápete?
Charlie Barnett se nenechal odradit. Snažil se dál.
A natočil filmy jako Taxikáři, kde jsem ho viděl poprvý.
Hrával v Miami Vice.
Stal se hvězdou sám.
Ale věc, která ho pořád srážela,
bylo to, že Charlie byl děsnej feťák.
Začal brát crack, aby sekl s heroinem.
Měl to spočítaný.
Pouliční komedii se naučil od chlápka jménem Swami X,
a Swami X ho nenaučil jen, jak dělat komedii.
Naučil ho fetovat a Charlie se toho nikdy nemohl zbavit.
A když mě Charlie mentoroval, přestože to byl děsnej feťák,
nikdy jsem ho neviděl sjetýho.
Nikdy mi nechtěl provést to, co Swami provedl jemu.
Ujistil se, že chápu, že kokain pro mě prostě není,
i když ty čubky jsou hezčí než ty hnusný trávový,
se kterejma se taháte.
Jednou v noci jsem viděl Charlieho v komediálním klubu
a vypadal hrozně.
Když fetoval, tak se mi vyhejbal,
ale tak jsem ho nikdy neviděl.
Tak jsem mu řekl: „Charlie, seš v pohodě?“
A on nic neřekl.
Povídám: „Seš sjetej?“
A on se zasmál.
Řekl: „Ne, vole, nejsem sjetej.
Umírám.“
Já na to: „Cože?“
A on: „Umírám.
Mám AIDS.
A umírám.“
Tehdy mi muselo bejt 18 nebo 19.
Neznal jsem nikoho, o kom bych věděl, že má AIDS.
Ale musím vám říct, že mě to kurevsky vyděsilo.
A pak jsem začal přemejšlet o všech jeho vtipech.
Naznačoval to celý roky.
Měl vtip, kde říkal:
„Včera jsem byl na testech na AIDS. Dostal jsem 65 bodů.“
Jindy byl na pódiu v Apollu
a řekl davu: „Ve všem je něco dobrýho a špatnýho.“
A dav na to: „Jo.“
Řekl: „Tak co je dobrýho na cracku?“
A všichni v Harlemu na to: „Nic.“
A on řekl: „Hovno, díky cracku spadla cena kundy na pět dolarů.“
Ale když řekl, že má AIDS, byl jsem tak v šoku,
že jsem se podíval, jestli si nedělá srandu.
Ale věděl jsem, že to myslí vážně.
A řekl jsem: „Srát na to.“
On na to: „Jak to myslíš?“
Řekl jsem: „Neumřeš.
To není tvůj osud.“
Řekl: „O čem to mluvíš?“
A vzal jsem Charlieho Barnetta k Dr. Sebimu.
To je fakt.
A Dr. Sebi Charlieho Barnetta tři měsíce léčil.
Je to šílenej příběh. Mohl bych o tom natočit film.
Je to dlouhý, teď to nechám.
Ale pointa příběhu je, že Charlie umřel na AIDS.
D.C., bez ohledu na to, jak moc na vás vláda nebo kdokoli jinej tlačí,
zachovejte chladnou hlavu.
Jsem tady proto, abych vám připomněl, že jsme komunita
a že si společně zachováme zdravej rozum.
Budeme se o sebe starat a toho oranžovýho zmetka přečkáme.
To, čeho se bojím,
a před čímž potřebuju, abyste mě chránili, je kooptace.
Můj hlas se stal mocnějším, než jsem zamejšlel,
a nemůžu dovolit, aby mě dostali jako Charlieho Kirka,
nebo ještě hůř.
Co když mě dostanou, kooptujou mě,
a pak mě donutí říkat věci, který chtějí, abych říkal?
To nemůžeme dovolit.
Takže, pro jistotu,
potřebujeme kód.
Musí to bejt něco, co můžu říct, a když to řeknu,
budete vědět, že mě dostali.
A neposlouchejte nic, co řeknu potom, co vyslovím ty slova.
Ale nikomu neříkejte, co to je, ale musí to bejt něco,
co bych nikdy neřekl.
Jo, už vím, co je ten kód.
Ten kód zní: „Stojím za Izraelem.“
Moc díky a dobrou noc.
MASAI MARA, KEŇA
NAIROBI, KEŇA
OSTROV GORÉE – DAKAR, SENEGAL
OSTROV CHANGU, TANZANIE
PRAHA, ČESKÁ REPUBLIKA
PRO D'ANGELA
A JAKO VŽDYCKY PRO ELAINE
FEDERÁLNÍ ÚŘAD PRO VYŠETŘOVÁNÍ DŮVĚRNÉ – PŘÍSNĚ TAJNÉ
DAVE CHAPPELLE „NEZASTAVITELNÝ ČERNOCH“