Downloaded from YTS.LT
Dette er beskyttet af det røde,
Official YIFY movies site: YTS.LT
det sorte og det grønne ved korsvejen med en nøgle.
D. 27. OKTOBER 2019 THE KENNEDY CENTER MARK TWAIN-PRISEN FOR AMERIKANSK HUMOR
Jeg var en blød knægt.
Jeg var følsom, havde let til tårer, og jeg var bange for nævekamp.
Min mor plejede at sige noget til mig, måske kan du huske det,
du sagde det til mig flere gange.
Du sagde: "Søn, nogle gange er du nødt til at være en løve,
så du kan være det lam, du i virkeligheden er."
Jeg siger det her lort som en løve.
LIVE FRA VORES NATIONS HOVEDSTAD
DUKKER HAN OP D. 10. OKT
I
DET USTOPPELIGE N*****-SHOW
Yo, tak skal I have.
Mange tak.
Sæt jer venligst ned, allesammen.
Find jer til rette.
Vi har meget at tale om.
Jeg må fortælle jer, hvordan det her show blev til.
I ved, at jeg bor i Ohio.
I januar, da den her nigga, Trump, og Elon...
lavede den der DOGE-ting og skar alle de offentlige jobs væk,
faldt boligmarkedet i min hjemby med 20 procent
i første kvartal. Og jeg vil ikke lyde som en hvid.
Men hold da op, de gjorde det.
Og da den nigga så indsatte Nationalgarden i min hjemby
og tog politistyrken fra borgmesteren:
"D.C.-niggas, det kan vi ikke lide."
Men så sendte min guvernør i Ohio vores Nationalgarde
for at bevogte min hjemby.
Jeg ringede til de niggas og sagde: "Jeg dukker op."
For de niggas prøver at tage chokoladen ud af Chocolate City.
Jeg sagde: "Jeg må hjem, mens det stadig er den by, jeg husker."
Og så gik jeg på Instagram og så alle protesterne i D.C.
En masse hvide, der sagde: "Ikke i vores gader!"
Jeg sagde: "For sent."
De hvide har bidt sig fast: "Ikke i vores pokkers gader, gør I ej."
Den her nigga Trump talte, som om han tager ud og spiser.
Sådan er det ikke.
Ja, og jeg må fortælle jer sandheden.
Det er ikke den eneste by, hvor det sker.
Det sker i Californien, det sker i Oregon,
det sker i Illinois, og det sker i Memphis.
Og niggas i Memphis har måske brug for det.
Man må være rimelig. Ved ikke, om I har været i Memphis
for nylig, men de har allerede stjålet to tanks fra Nationalgarden,
så I ved det godt.
I ved det godt i forvejen.
Og jeg kom her vred, klar til kamp, men da jeg kørte gennem byen,
så den ren ud, venner. Det må jeg sige, den så ren ud.
Meget bedre end sidste gang, jeg var her.
I dag så jeg kun én mand skide på gaden.
Men ved I hvad? Han havde en pose og samlede det op.
På tide, at nogen gjorde noget ved de hjemløse.
Noget, der er galt med D.C.?
Vi er nationens hovedstad, og ingen giver en fuck for de hjemløse.
Jeg vil sige jer sandheden. Jeg føler, jeg er den eneste, der gør.
I ved det ikke, men i stilhed de sidste to år
har jeg i hemmelighed arbejdet med Washingtons hjemløse
og har allerede brugt to millioner dollars på mit hjemløseprojekt.
Nej, klap ikke af mig.
Jeg gav dem ikke mad eller den slags.
Jeg lærte bare de niggas "Thriller"-dansen.
Der venter jer en stor overraskelse til Halloween.
Og undskyld, jeg ikke kom hjem før, men jeg har haft meget travlt i Ohio.
Mange siger: "Hvad laver du derude?"
Ved ikke, om I ved det, men det passer.
Jeg skal fortælle jer, hvad jeg har lavet. Byen, som jeg
har boet i de sidste 25 år,
har jeg købt det meste af.
Jeg holder af stedet.
Ohio elsker Trump, men den by, jeg bor i, er som en lillebitte
Bernie Sanders-ø i Trump-havet.
Alle de hvide er fattige derude, men de er ligesom de
beskidte hippie-hvide, og jeg kan lide dem.
Jeg kan lide disse hvide.
Og de kan også lide mig.
Men jeg har lært noget om liberale hvide.
Liberale hvide lader sorte gøre, hvad fanden
de vil, indtil man køber det meste af deres by.
Det så de skævt til.
De blev meget mistænksomme, men ved I hvad?
Det forstår jeg godt.
For... Nej, helt seriøst, for hør her, hvis jeg var hvid,
og folk i den by var sorte, ved I så, hvad de ville sige?
De ville sige, jeg gentrificerede byen.
Men i den her situation findes der ikke noget ord.
Jeg ejer alt, nigga, alt.
Som ung plejede jeg at være vred på de hvide,
for jeg fandt dem uretfærdige.
Men nu med al den ejendom forstår jeg dem. Det er sjovt.
Det føles godt at gå hen til hvide og spørge: "Er du gået forkert?"
"Ringer til politiet." Det er sjovt.
Jeg ejer så meget ejendom i den by, og det er sandt,
at de her hvide mennesker tror, jeg er ansvarlig for deres velbefindende.
Det er latterligt. Nigga, jeg er ikke nogen tjenestemand.
Jeg er kapitalist.
Jeg går ned ad gaden og passer mig selv,
og de kommer hen med deres bekymringer: "Dave!
Tillykke med købet af hele den forbandede by.
Men du er nødt til at tænke på noget, folk har råd til at bo i her.
Og jeg siger: "Tja, jeg har faktisk råd til mit hus, mester."
Det er vist noget, du bør bekymre dig om.
For jeg har i grunden også råd til dit hus.
Så hvis du vil sælge, så sig til.
Jeg indsamler hele byen.
Jeg indsamler hele den forbandede by."
Gad vide, hvor de fattige hvide har penge fra.
For ikke så længe siden
byggede de røvhuller en helt ny brandstation ud af det blå.
Hvor fanden fik de de penge fra? Jeg tænkte: "Hvad fanden er det?"
Og ved I, hvad de så gjorde? Det er noget rigtig racistisk pis.
De prøvede at sælge den gamle brandstation
på en auktion, da de vidste, jeg var udenbys.
Det er for langt ude.
Men det er alt for sent til det.
Jeg har hele byen fyldt med stikkere.
De sagde det omgående.
De kom løbende: "Min herre, jeg har nyt!"
Jeg sagde: "Hvad sker der?"
"Hvad er det, du siger? En brandstation?"
Nigga, jeg købte brandstationen.
Jeg lavede det lort om til et comedy- og spillested.
Vi fyrede den af derinde. Clipse har været der. Vi gav den gas.
Hver en kendt person, jeg har mødt, har jeg bedt om at spille på den klub.
Jeg mødte Mick Jagger fra Rolling Stones til en fest.
Jeg sagde: "Yo, Mick.
Mick, du skal komme til Ohio og spille på min klub."
Og han var frisk på det. Han sagde: "Okay."
Han sagde: "Okay, jeg kan godt lide at spille på klubber."
Han sagde: "Men fortæl mig om byen."
Jeg sagde: "Hvad vil du vide?"
Og han kiggede på mig med Mick Jagger-blikket.
Han sagde: "Er der damer?"
Jeg løj ham lige op i ansigtet. Jeg sagde: "Ja."
Han vidste, der var noget galt. Han sagde: "Nej, nej.
Kom nu, Dave. Du ved, den slags damer, jeg kan lide."
Jeg sagde: "Mick, jeg ved ikke, hvilken slags damer du kan lide."
Så sagde han: "Det ved du godt.
Du har hørt min musik.
Er der hvide kællinger med beskidte fødder?"
Jeg sagde: "Mick, du vil elske det sted.
De kællinger skaber en ring omkring en swimmingpool."
Beskidt hippie-fisse, det er mit fokusområde.
Jeg er slet ikke til stoffer, okay?
Men jeg er i showbiz, forstår I, hvad jeg mener?
Jeg har været til alle slags fester. Lad mig være ærlig,
jeg ryger pot, men jeg betragter ikke pot som et stof.
Men I ved, hvordan showbizz er.
Jeg har været til kokainfester og til potfester,
til alle festerne. Jeg siger bare sandheden
om, hvad jeg har set.
Kokainkællinger er meget pænere end potkællinger.
Med potkællinger tænker man:
"Hold da kæft, har du sovet i det tøj?
Hvad fanden sker der for dig?"
Ingen energi i ansigtet.
De går ikke med bh hele tiden, så deres patter hænger.
"Få din pik ud af mit åsyn, mand." Sådan lyder en potpige.
"Jeg kommer ikke til at sutte din pik, mand.
Min mund er knastør."
Har I nogensinde fået et potsut? Føles klamt, ikke?
Det føles som en kat, der sutter din pik. Hvad for...
Hvordan kan du ikke have noget væske i munden?
Kælling, skyl munden, og prøv igen, gider du?
Drik noget vand.
Ad.
For nylig i nyhederne...
Jeg har fået en masse røg, igen...
fordi jeg optrådte på en comedyfestival i Saudi-Arabien.
Og I kan høre de klapsalver, det er sorte mennesker.
De hvide i USA, de er rasende.
Mand, jeg må sige,
jeg har aldrig ikke følt mig skyldig i noget.
Altså, jeg har aldrig følt... Jeg føler ikke...
Jeg føler slet ingen skyld.
I ved nok, og Bill Maher, den berømte komiker,
jeg har kendt Bill, siden jeg var 18, 19 år gammel,
og jeg har aldrig sagt det her offentligt, men fuck den mand.
Jeg er så skide træt af hans lille selvfede, blegfis-kommentarspor.
De idioter opfører sig som om, at fordi jeg optrådte i Saudi-Arabien, så har jeg
på en måde forrådt mine principper.
- Det gjorde du ikke! - Nej, nej, det ved jeg, jeg ikke gjorde.
Nej.
Lad mig... Kom nu, allesammen, lad mig klare det her.
- Og jeg er sikker på... Nej. - Kom nu!
Okay, tag det med ro, allesammen.
Jeg er sikker i min sag.
For det første, hvad sagde de?
De sagde: "Tja, Saudi-Arabien dræbte en journalist."
Og hvil i fred, Jamal Khashoggi.
Jeg er ked af, at han blev myrdet på så afskyelig en måde.
Men...
Og ingen "men'er", altså, I ved, punktum.
Og desuden...
Altså, hør her, bror,
Israel har dræbt 240 journalister inden for de sidste tre måneder.
Så jeg vidste ikke, at I stadig talte.
De her typer gjorde grin med mig, fordi jeg gik på scenen i Saudi-Arabien.
Jeg bad dem ikke om at bringe det i avisen, men sagde det
bare på scenen: "Det er lettere at tale i Saudi-Arabien for mig
end det er i USA."
Og folk blev sure over det.
Jeg står fast på det. Glem ikke, hvad jeg lige har været igennem.
For to år siden blev jeg næsten canceled lige her i USA
for jokes om transkønnede. Men jeg må sige jer noget.
Jokes om transkønnede gik rent ind i Saudi-Arabien.
De niggas kunne ikke få nok af det.
Jeg var vellidt, mand. Jeg tænkte: "Hvor har I været?"
Hver artikel skrev, at komikere solgte sig selv til en diktator.
Men alle artiklerne er med et billede af mig.
Og ved I hvad? Jeg kan ikke hidse mig op over det. For, I ved, helt ærligt,
så tjente jeg flere penge end alle de komikere.
Jeg er endda færdig med Netflix.
Ved I, hvad mit nye job er?
Jeg sidder og venter på, at araberne ringer.
"Kan jeg hjælpe jer? Hvad skal I bruge?"
Jeg elsker at arbejde i Mellemøsten.
Det er mit andet show, jeg lavede derovre.
Jeg lavede et show tre måneder inden da. Det var i Abu Dhabi.
De niggas havde også en comedyfestival.
Og hør her, I har aldrig været i Mellemøsten.
Her er noget vildt om dem, I måske ikke ved.
I ved, hvordan alle har en hund her?
Derude gider de ikke hunde.
Ved I, hvad de gør? De har fugle, falke, mand.
De her niggas har som kæledyr, de har falke.
Jeg kunne ikke tro det. Jeg tog i indkøbscentret og så dem med falke.
Jeg tænkte: "Det er for fedt."
Og, I ved, her i D.C. ser vi måske en alfons her og der.
Og det er...
Jeg har aldrig set det med en fugl.
Ham gutten havde fuglen: "Hent en kanin til mig."
Og så hentede den skide fugl bare en kanin til ham.
Og han gav bare fuglen et stykke og spise resten selv.
Jeg så en i centret med sådan en falk.
Vi snakkede bare lort. Og jeg ved ikke hvad...
Ved ikke, hvorfor jeg fandt på det.
Noget kom bare over mig. Jeg sagde: "Yo, nigga, lad mig låne den falk."
Det gjorde han.
Han gav mig luffen, og han gav mig falken.
Jeg har gjort mange blærede ting i mit liv,
men det mest rockstjerne-agtige, jeg har gjort,
I vil ikke kende følelsen.
Jeg gik ind i en arena på den her størrelse, 20.000 mennesker skreg.
Jeg havde en levende falk på armen. Folk blev ellevilde.
Publikum gik amok. Det er deres nationalfugl.
Jeg aner ikke en skid om den fugl.
Det viser sig,
at den her falkeart, der sad på min arm, er det hurtigste væsen på jorden.
Det vidste jeg ikke.
Når den jager, flyver den åbenbart lige op
og dykker ned med 385 kilometer i timen. Det er den blevet målt til.
Den slår sit bytte ihjel, flyver væk og kommer tilbage
og henter det, den har dræbt. Det vidste jeg ikke.
Og da jeg gik gennem arenaen, skreg publikum,
men falken gik ikke i panik, for den havde en slags maske på,
og den nigga kiggede bare sådan...
Men den flippede ikke ud.
Jeg vidste ikke, at masken er en del af falkens træning.
Hvis man tager masken af falken, tror den, at det er tid til at jage.
Gid, han havde fortalt mig det.
Jeg fyrede den af på scenen,
og falken så bare dum ud på den måde.
Jeg tænkte: "Åh, den stakkel kan ikke engang se showet."
Så jeg tog masken af.
Hold nu op, den falk gik fra forstanden. Det endte i kaos.
Det svin baskede sådan her og fløj fra min arm.
Og først klappede alle: "Yeah!"
Og den nigga dykkede ned med 385 kilometer i timen.
Dræbte en kælling på tredje række.
Det var en transkønnet kælling. Da den ramte, røg pikken frem.
Alle skreg. Jeg tænkte: "Åh, nej."
Jeg var rådvild.
Det næste, der sker, var, at politiet, det arabiske politi, kom, og
de niggas førte mig ned fra scenen.
Jeg vidste ikke, jeg var anholdt. Jeg sagde: "Hvad foregår der?"
De fyre vidste helt klart, at det var et uheld.
Og det næste, der skete, var, at de sigtede mig for mord.
Jeg sagde: "Mord?"
Hvad fanden? Det var et uheld.
Og så hev de mig i retten,
og de begyndte at læse udskrifter af alle mine jokes om transkønnede.
Så det lignede, jeg dræbte kællingen med vilje.
"Jeg anede ikke, kællingen var trans,
før hendes pik røg frem.
Det er en forplumret skandale.
Jeg er amerikaner."
Jeg troede ikke, jeg var på den, men til sidst i sagen,
det eneste ord, jeg forstod,
sagde den nigga: "Skyldig." Jeg sagde: "Hvad?"
Og hele mit liv passerede revy. Jeg sagde, gid jeg aldrig var taget herud.
I undrer jer nok over, hvordan jeg er her i aften.
Vidste det ikke dengang, men jeg opdagede
til mit held, at det kun er en forseelse at dræbe en transkønnet i Mellemøsten.
Ja, det er meget nemmere at tale...
i Saudi-Arabien.
Jimmy Kimmel blev canceled.
Lad mig også fortælle jer noget. Ikke alene cancelede de Jimmy Kimmel,
ham der Carr, der styrer FCC, havde den frækhed at sige, at Kimmel,
hvis han ville tilbage på tv, jeg ved ikke, om Carr sagde det,
men nogen sagde det. De sagde, at den fyr skal betale
penge til Charlie Kirks Turning Point USA Foundation
for at komme tilbage. Tænk lige over det. Nej, tænk over det.
Elon Musk købte valget til Trump, fordi Højesteret sagde,
at penge var ytringsfrihed.
Så man kan bruge sine penge og ytre sig, som man vil,
men hvis de får den fyr til at betale for noget pis, han ikke tror på,
så tvinger de ham jo til at sige noget, han ikke mener.
Og seks millioner... Åh, undskyld mig.
Hør her, jeg har tjent mange penge.
Men jeg tager imod penge fra Saudi-Arabien når som helst,
bare så jeg kan sige nej herovre. Det føles godt at være fri.
Og jeg ved godt, at folk i Saudi-Arabien
ikke kan sige alt det, jeg fik lov til at sige.
Men en aftale er en aftale, og kongen sagde, jeg kunne sige de ting.
Så jeg anså det, som om jeg var på en diplomatisk mission.
Jeg skal have kusse-jokes med til Mellemøsten.
For de har så meget kusse, og de må ikke engang omtale det.
Jeg sagde: "Jeg er på."
Ting er ikke, som de var engang.
Ham Puff fik 50 måneder.
Jeg kan ikke lide at tale om det, men gør det.
Her er min holdning til Puffy, og jeg må indrømme, jeg er inhabil.
For nogle år siden blev jeg overfaldet på scenen...
i Californien på Hollywood Bowl. Det er længe siden nu.
Dengang levede Charlie Kirk i bedste velgående.
Det er en anden grund til, det er svært at tale i USA, for I ved,
hvis man lever af at tale og ser Kirk blive myrdet på den måde,
så skal jeg være ærlig, nigga, jeg var rystet.
Altså, Charlie Kirk er den her pæne hvide fyr,
og de dræbte det røvhul. Jeg sagde: "De der hvide...
I har aldrig set dem sådan.
De mener det alvorligt."
Og husk så, næste dag i nyhederne,
da alle oplysningerne stadig var usikre, kom de ud og sagde:
"Der var åbenbart indgraveret transkønnede budskaber
på kuglerne." Jeg sad derhjemme og tænkte: "Åh, nej!
Jeg er død som en grillkylling!"
Og nogle uger senere fortalte de, hvad der stod på kuglerne.
På en af kuglerne stod der: "Bella Ciao, Bella Ciao,
Bella, Bella, Bella Ciao."
På en anden kugle stod der: "Hvis du læser det her, er du bøsse."
Jeg tænkte: "Jeg er nødt til at se de kugler."
Hvordan fanden skriver den nigga hele afsnit på patroner?
Hvor store er de patroner? Hvad er han, urmager?
Kan han indgravere alt det lort på en kugle?
Jeg gør ikke nar af Charlie Kirks død, men er ikke
sikker på, hvad det betyder, eller om
jeg tror på det, de siger, det betyder.
Noget, jeg ikke tror på, og de hvide var hurtige til at sige det.
De sagde: "Charlie Kirk er denne generations Martin Luther King."
Nej, det er han ikke.
Ja, det er noget af en overdrivelse.
I ved, de blev begge myrdet på forfærdelig vis.
De blev begge skudt i halsen,
men det er så også der, lighederne hører op.
For Charlie Kirk er en skide...
internetpersonlighed. Nej, af natur.
Han kan grundlæggende ikke fungere som Dr. King.
Internet-niggas er negative, fordi de er nødt til at være det.
For ingen gider beskæftige sig med dem,
medmindre de siger noget pis, der gør folk oprevet.
Det er Charlie Kirk.
Kan I forestille jer Dr. King opføre sig som Charlie Kirk?
"Smadr like-knappen og abonnér.
Følg mig for mere indhold som dette.
Jeg mener, at alle sorte mennesker burde være frie. Overbevis mig om andet."
Kongressen stemte om...
at den 14. oktober skulle være Charlie Kirk-mindedag,
og alle stemte for.
Nej, jeg vil ikke bue ad det. I kan hus... Hey, nej.
Husk den nigga, hvis I vil.
Og husk ham, som I har lyst til.
Men jeg ved, at de fleste af de kongresmedlemmer stemte for det,
fordi de er bange for politisk vold.
Jeg siger jer, det er nemmere at tale i Saudi-Arabien.
Var på scenen for kort tid siden i USA, hvor folk blev vrede, fordi jeg sagde:
"Tja, måske går Puff fri." Og jeg sagde: "Det håber jeg."
Og publikum var sådan: "Buh."
Hør her, det er ikke fordi, jeg tror, Puff har ret,
men da jeg blev overfaldet i L.A. på Hollywood Bowl,
glemmer folk, at Puff var ham, der tacklede min overfaldsmand.
Han reddede mit liv.
Det er en svær nigga at være sur på efter det.
Jeg havde vagter den aften, men ved I, hvad jeg mener?
De niggas var bare ikke klar.
De havde glatte sko på eller sådan noget.
De løb ud. Alle de niggas gled og faldt.
Og Puffy fik fat i min overfaldsmand og tacklede ham.
Og nogle år senere, da jeg hørte om den babyolie,
tænkte jeg: "Hvad gled de niggas i?"
Tusind flasker babyolie, det er meget.
Husk på, han var ikke for retten for at have tusind flasker babyolie,
for det er ikke en forbrydelse at have tusind flasker babyolie.
Det er klamt.
Det er ikke ulovligt.
Og jeg vil fortælle jer noget andet, jeg ikke har sagt... men det er sandt.
En aften i L.A... Jeg burde ikke engang sige det, fuck det.
Jeg har været hjemme hos Puffy.
Nej, jeg så ikke... Hør her, jeg så ikke noget af det, de sagde i den retssag.
Jeg gik gennem den niggas stue, huset var rent med friktion på gulvet,
ikke noget glat, gik lige igennem.
Helt normal aften.
Det eneste...
det eneste, set i bakspejlet,
men dengang betød det ikke noget for mig...
Tænkte ikke over det, før jeg hørte de ting.
Men set i bakspejlet var det langt ude. Vi var på den her bagterrasse,
og vi drak og grinede, snakkede,
og så begynder Puff at svinge sin drink rundt sådan her, og han siger:
"Nå, Dave.
Hvad er du til?"
I kender mig, jeg... sagde:
"Det ved jeg ikke, nigga, bøger, videospil, øh..."
Jeg vidste ikke, det var min chance for at knalde Cassie.
Gud velsigne hende.
Jeg gør ikke nar ad hende. Det må have været grusomt.
Men husk, for de blev ved med at vise den video af ham,
der bankede hende på en hotelgang. En skrækkelig video.
Men han var ikke for retten for det.
Det betalte han hende for, før de føderale anklager kom.
Han betalte hende 35 millioner dollars, har jeg hørt.
Hvilket ikke gør det rigtigt, men kom nu.
Jeg kender niggas, der har bokset mod Floyd Mayweather for færre penge.
Og de skulle kæmpe i 36 minutter.
Men Cassie er en gangster.
Hun gjorde noget, jeg ikke ville ønske for min værste fjende.
Hun skulle vidne om sit sexliv. Hold da op, det er hårdt.
Gid vi alle slipper for det.
Alt, hvad man siger om sex offentligt, kommer til at lyde skidt.
Selv det at knalde sin kone ansigt til ansigt.
Dommeren er sådan: "Fortæl mig om, da du...
Knaldede du din kone ansigt til ansigt?"
"Ja, hr. dommer, det gjorde jeg." "Kan du beskrive..."
"Ja, jeg kiggede på hende, ind i hendes kolde, blaserte øjne, og så...
trak jeg de store trusser til side, og det er som en busk, der bare skriger:
'Jeg er ligeglad,' og jeg bare... er du med?
Pløjede bare igennem det, forstår du?"
For Cassie var det meget hårdere.
De spørgsmål... De spurgte hende om alle mulige...
"Tissede Sean Combs i din mund?"
Jeg var sådan: "Åh, Gud." Hun tøvede ikke:
"Ja, det gjorde han. Han tissede..."
Undskyld.
I aften havde jeg noget,
jeg havde forberedt noget, som jeg ville prøve.
Det var dog hårdt, men jeg ville virkelig...
Det er den længste afslutning i min karrieres historie.
Jeg vil gøre det, men hold da op, det kommer til at kræve meget fokus,
så lad være med at råbe op og distrahere mig, bare nyd det.
Nej, det er svært, I ved... Hør her, mand, at afslutte showet...
at afslutte showet betyder alt,
og at afslutte showet i D.C. er meget vigtigt.
Så i aften har jeg to forskellige afslutninger.
Jeg laver min afslutning for D.C., og bagefter...
Kællingen skriger som en bilalarm, hørte I det?
Hørte alle andre det?
Jøsses.
Okay, og så derefter, hvis jeg kan nå det,
vil jeg lave min afslutning fra Saudi-Arabien.
Okay, det her er den svære. Hey, gør mig en tjeneste, jer i produktionen,
gør det sexet, giv mig comedyklub-lys.
- Vi elsker dig, Dave. - Jeg elsker også jer.
Okay, lad mig koncentrere mig. Det her er...
Når I ser det, vil I forstå, at det her er sværere end det...
Det er sværere at gøre, end I tror.
Vent lidt. Fortsæt bare, bliv ved med at skrige. Giv mig en drink.
- Jeg elsker dig, Dave. - Jeg elsker også dig, homie.
Hør her, jeg siger det her...
i håb om, at det giver nogen i det her publikum fred.
Jeg mener virkelig det, jeg skal til at sige.
- Jeg elsker dig. - Jeg ved, hvordan det er lige nu.
Jeg forstår, hvordan mange folk har det. Skru ned for din walkie, mester.
Jeg ved, hvordan mange af jer har det lige nu.
Kan I ikke høre mig?
Kan I høre mig?
Fik den der Bill Cosby.
Det giver mig ikke meget tid.
Jeg ved, hvordan folk har det lige nu, og jeg håber, at det her giver jer fred.
Jeg har det også sådan.
Uden tvivl, 1.000 procent uden tvivl, er vi alle,
individuelt og kollektivt,
midt i en eller anden form for sammensværgelse, det er jeg sikker på.
Den følelse, I har, af, at noget er galt, eller I føler måske:
"Hey, har jeg ret i det her? Er jeg skør?" Nej, nigga.
Nej, du er ikke skør. Den ting, du føler,
det siger jeg dig, jeg føler det også.
Men det her er, hvad jeg foreslår.
Hvis du ikke ved, hvad sammensværgelsen er, så bare sig det.
"Jeg ved det ikke", er et acceptabelt svar.
Faktisk, hvis du ikke ved det, er det det bedste svar.
Men alt det forbandede gætteri åbent om, hvad konspirationen går ud på,
jeg beder dig, vær sød at holde kæft.
Du gør alle syge på den måde.
Du kan sige "jeg føler", du kan sige "jeg tror", eller "jeg mistænker",
eller "for mig ser det ud til", men vær sød at lade være med at sige, du ved det.
For i tider som disse
er den sidste person, jeg stoler på, den nigga, der er sikker.
Det her er vanvid.
Men det her er, hvad jeg tror.
På en måde gik det galt for det her land...
i 1910.
Jeg har indsnævret det til en bestemt gut.
Det har noget at gøre... Og tænk over, hvad jeg siger, senere, ikke nu.
Det har noget at gøre med Jack Johnson.
Jack Johnson...
var den første sorte verdensmester i sværvægt.
Og verdensmesterskabet i sværvægt er stadigvæk den dag i dag
den mest prestigefyldte titel inden for sport.
Men i 1908...
havde kun hvide boksere den udmærkelse.
Ikke fordi sorte boksere ikke var gode nok,
men fordi ingen hvid bokser ville give nogen sort person muligheden for
at lægge hånd på dem.
Og en fyr ved navn Tommy Burns blev verdensmester i sværvægt.
Og Tommy Burns var en anomali. Han var canadier.
Og han sagde: "Jeg er verdensmester i sværvægt."
Han er canadier. I ved, hvor bøssede de er. Han var sådan...
Han sagde: "Jeg er ikke Canadas mester, jeg er ikke de hvide mænds mester.
Jeg er verdensmester i sværvægt,
og jeg vil forsvare mit mesterskab mod alle udfordrere."
Og hold da op...
Jack Johnson fik muligheden for at kæmpe
om verdensmesterskabet i sværvægt,
ikke fra en amerikaner, som han selv var, men fra en canadier.
Nu tror man måske, at amerikanerne ville heppe på Jack Johnson,
fordi han var amerikaner.
Nej, den nigga var sortere end Wesley Snipes.
Tommy Burns var på det tidspunkt den laveste person, der nogensinde
havde været verdensmester i sværvægt.
Og Jack Johnson trådte ind i ringen og tårnede sig op over ham.
Og, I ved, han tævede Tommy Burns sønder og sammen.
I Sydney, Australien.
Og alle de hvide boksere i USA var sådan: "Se, hvad vi mener?
At kæmpe mod de forbandede beskidt kæmpende aber."
Før Burns havde verdensmesteren i sværvægt trukket sig.
En mand ved navn Jim Jeffries.
Og alle sagde: "Johnson er ikke den rigtige mester.
Jeffries er den rigtige mester,
og det er godt, han ikke kæmper,
ellers ville han banke din sorte røv, Jack Johnson."
Så Jack Johnson...
Jack Johnson udfordrede Jim Jeffries.
Det skete først i London. Jim Jeffries var med i en parade i London,
og Jack Johnsons sorte røv trådte ud af mængden.
Den nigga var sømmeligt klædt på. Han var meget velformuleret.
Han sagde: "Hør, gamle dreng, jeg ville sandelig gerne give dig en på sinkadusen."
Jim Jeffries kiggede bare på ham: "Hvad fanden?"
Og så var Jim Jeffries med i en parade i Sydney, Australien,
og Jack Johnson trådte ud af mængden igen.
"Hør her, gamle dreng, jeg vil sandelig gerne give dig en-to-kombinationen."
Jim Jeffries så ud som om: "Hvordan har den nigga et pas?"
Igen, det var i 1910.
Kendetegnet ved Jack Johnsons karakter var frækhed.
Der er en historie om ham, en legende, ifølge hvilken
han en aften blev taget for at køre for stærkt ned ad en landevej
syd for Mason-Dixon-linjen,
og politiet stoppede Jack Johnsons sorte røv.
I ved, det var 1910.
Han må have fløjet afsted med 20, 22 kilometer i timen.
Politiet stoppede ham.
Politiet sagde:
"Det koster 200 dollars for en nigger at køre for stærkt på vores veje hernede."
Dengang svarede 200 dollars til at få en bøde på 50.000 dollars.
Den nigga Jack Johnson tøvede ikke.
Han gav ham 400 og sagde: "Jeg kommer tilbage samme vej."
Efter flere måneders vedholdenhed...
gav Jim Jeffries efter.
Og Jack Johnson forsvarede sin titel mod Jim Jeffries
den 4. juli.
Det er herfra, udtrykket "Det store hvide håb" stammer.
De var desperate efter at finde en hvid mand, der kunne sætte den nigga på plads.
Jeg skal sige jer, den 4. juli var Jim Jeffries ikke den mand.
Jack Johnson udraderede ham.
Og Jack Johnson gjorde det, man i boksning kalder at "trække kampen ud",
hvilket betyder, at han kunne have slået ham ud tidligere,
men han ville ikke dø. Han ville have det til at se godt ud.
Men da han blev træt af det, for dengang var der ikke noget
med 15 runder. Niggas kæmpede bare, indtil de ikke kunne kæmpe mere.
Da Jack Johnson begyndte at kede sig...
fjernede han ham med et ondt højre hook,
og man ser Jim Jeffries på optagelserne begynde at falde,
men så klipper filmen.
De ville ikke have billeder...
af den her nigga, der slår deres håb ud.
Og den 5. juli i hele USA
var der optøjer, hvide optøjer, hvor de dræbte mange sorte mennesker
for at sikre sig, at resten af disse niggas kendte deres plads.
Fordi Jack Johnson var den første sorte person,
der fysisk konfronterede farveadskillelsen og vandt. Og her er pointen.
Han forlod ikke bare arenaen med livet i behold.
Jack Johnson havde en meget speciel tilbøjelighed.
Han forlod arenaen med livet i behold og en hvid kælling. Lad os tale om det.
Ser I, Jack Johnson elskede at knalde hvide kvinder.
Næsten udelukkende knaldede han hvide kvinder.
Og, mand, den niggas frækhed at tæve hvide mænd
og knalde deres kællinger.
Den sorte bokseverden var begejstret.
Og enhver stor sort bokser hyldede Jack Johnson.
Og de kom til ham og sagde:
"Jack, tillykke. Kan jeg få en titelkamp?"
Og Jack Johnson sagde, præcis som sine hvide forgængere:
"Tja, jeg kæmper ikke mod sorte boksere.
Jeg er i branchen for at tæve hvide fyre og knalde deres kællinger."
Den ene efter den anden...
stillede de De Store Hvide Håb op på række, og Jack Johnson besejrede dem alle.
Faktisk...
Faktisk krævede det en kongreslov...
for at stoppe ham.
Et kongresmedlem ved navn Mann fra Illinois fandt på "Mann-loven".
Mann-loven er loven, der siger, at det er ulovligt
at tage en kvinde med over statsgrænser med henblik på utugt.
I min branche bliver man nødt til at vide den slags.
Jack Johnson blev stillet for en domstol og dømt for overtrædelse af Mann-loven,
flygtede ud af landet, var på flugt i årevis,
og det ødelagde hans liv.
Og til sidst i 1946 døde han i USA i en bilulykke.
Men før han døde, og det er et af mine
yndlingscitater, der nogensinde er sagt af en amerikaner, sagde han:
"Jeg risikerede alt...
for min fornøjelse."
At have frihed er én ting.
Ikke at have frihed er en anden.
Men at bruge frihed, man ikke har, kræver et enormt mod,
uanset hvor egoistisk man bruger den.
Og Jack Johnson...
er en amerikansk gåde...
som vi er nødt til at løse.
For ikke så længe siden, for nogle år siden, var jeg her i Washington.
Jeg var på MGM...
ved National Harbor, og jeg optrådte ikke.
Jeg var til et Stevie Wonder show. Og Stevie Wonder vidste ikke, jeg var der.
Jeg stod ude i siden af scenen.
Jeg ankom sent, han var allerede i gang med showet.
Og det var en helt særlig aften.
Det var aftenen før...
Aretha Franklins begravelse.
Og Aretha Franklin var en meget speciel person for mig.
Første gang jeg optrådte i Radio City, gav hun mig jobbet som opvarmning.
En hård chef, men en storartet kunstner.
Og Steve var på scenen og fyrede den af.
Og midt i sit sæt...
begyndte han at synge et medley
af alle de sange, han nogensinde havde skrevet til Aretha Franklin.
Og det var mange, skal jeg sige jer.
Kæmpe hits, jeg ikke engang vidste, han havde skrevet.
Og publikum rockede med og fejrede deres liv.
Og pludselig, midt i det hele...
brød Stevie sammen i gråd.
Lagde hovedet på klaveret, og jeg kunne høre ham hulke.
Og jeg var fuld.
Og det gør ondt på en mand at høre en anden mand græde.
Jeg tænkte ikke over det, men tænkte bare: "Jeg må hen til ham."
Og jeg gik bare ned på scenen. Og I ved, det er hjemme.
Da publikum så mig, begyndte de at juble.
Stevie vidste ikke, det var mig. Den nigga lignede den der falk.
Jeg satte mig ved siden af ham og sagde: "Steve, det er mig."
Og så smilede han bredt,
og vi begyndte at fyre vittigheder af og synge sange.
Og efter showet var vi backstage, og han spurgte mig...
han sagde: "Hvad skal du i morgen?"
Jeg sagde: "Skal til Detroit med dig...
og vise Ms. Franklin min respekt."
Og han sagde: "Nej."
På det tidspunkt...
var en senator lige gået bort.
Den hedengangne, store John McCain var gået bort.
Og Stevie sagde: "Du skal gøre mig en tjeneste."
Han sagde: "John McCain ligger på lit de parade ved Capitol."
Han sagde: "Jeg vil have, du tager
hen og viser ham vores respekt."
Jeg sagde: "Jeg vil meget hellere til Detroit med dig."
Så sendte Stevie mig det blik. Han så bare sådan her ud...
Han vidste ikke, jeg var helt herovre.
Så jeg tog afsted.
Dagen efter tog jeg til Capitol.
Det gør jeg ikke for andre end Stevie Wonder.
Han kan bede mig om nærmest alt.
Det eneste, han har bedt om, som jeg ikke vil, er et rygestop.
Det vil jeg ikke endnu.
Men jeg gjorde det. Jeg ventede i kø,
og da jeg nåede helt op til senator McCains kiste,
sagde jeg bare: "Stevie Wonder har sendt mig.
Farvel, nigga." Og så gik jeg min vej.
Det var det, han ville have, så det gjorde jeg.
Mange ved ikke det her,
men folk på min alder fra Washington ved det.
Mange ved ikke...
at Martin Luther King...
i modsætning til Charlie Kirk, havde sværere ved at blive husket.
At...
den eneste grund til, at Martin Luther Kings fødselsdag
er en helligdag, er, at familien King
og Stevie Wonder lobbyede meget hårdt og længe
for den helligdag.
Folk glemmer...
at det, de kalder "sort fødselsdagssang",
Stevie Wonders "Happy Birthday", var en protestsang
om at gøre King-helligdagen til virkelighed.
Tillykke med din fødselsdag
Tillykke med fødselsdagen
Og den var så effektiv.
Til sidst stemte Senatet om det.
99 ud af 100 senatorer gik ind for at gøre fødselsdagen til en helligdag.
Undtagen én...
John McCain.
Fyren, som Stevie sendte mig hen for at sige farvel til.
Sikken stor mand Stevie Wonder er.
Hvor meget det her land kunne lære...
af sådan en mand.
John McCain, Gud velsigne ham...
han kom i fedtefadet pga. den stemme, men
det kom tilbage og bed ham i røven flere år efter.
Nogle år senere stillede han op som præsident
og var oppe imod den første nigga, der nogensinde fik en partinominering.
Og Barack Obama fik nomineringen på årsdagen for Dr. Kings
"I Have a Dream"-tale.
Og af alle stemmerne i McCains lange karriere som senator
havde den stemme imod King-helligdagen aldrig hjemsøgt ham,
som den gjorde på det tidspunkt.
Så hvordan imødegik han det? Jeg skal sige jer, hvad han gjorde.
Hvis I kan huske det, støttede John McCain et lovforslag
om at benåde Jack Johnson posthumt for overtrædelse af Mann-loven.
Ja, han støttede forslaget om at benåde Jack Johnson for Mann-lovovertrædelsen.
Mann-loven er netop den lov,
som Sean "Puffy" Combs for nylig blev dømt for at overtræde.
USA's lov om den ustoppelige nigga.
Ja, der er noget på færde, men jeg ved ikke hvad. Keder I jer?
Nej!
Okay, jeg fortsætter. Der er mere.
Jeg hader konspirationsteorier, men jeg vil fortælle jer en om... tja...
og det er ikke engang en teori. Den her del ved jeg er et faktum.
Vidste I...
at da jeg forlod D.C. og flyttede til New York i 90'erne,
havde New Yorks politi en hiphop-politistyrke?
Vidste I det?
Og den styrke fulgte efter alle,
der var involveret i hiphop-kulturen.
Ikke kun rappere, narkohandlere,
for de troede, det hang sammen på en måde.
Selv unge komikere som mig. Alle, der bare var en del af det miljø,
de vidste, hvem alle var, og hvad alle foretog sig.
Og dengang plejede jeg at tage på natklubber.
Nogle gange på en klub,
hvor lyset var en lille smule anderledes.
Jeg lagde ikke mærke til det, men de garvede trak mig til side og sagde:
"Pas på i klubben, nigga.
De har tændt FBI-lyset."
Det betød, at belysningen var mærkelig, for festen var under overvågning, og
de bad mig bare om at se mig for.
Og I ved, jeg gjorde alligevel ikke noget forkert,
nigga, jeg hyggede mig bare.
Vidste I, at den styrke oprindeligt blev oprettet
for kun at skygge to personer?
De personer var en fyr ved navn Christopher Wallace,
også kendt som Notorious B.I.G.,
og Sean "P. Diddy" Combs.
Hvorfor mon det?
At den nigga har været under overvågning i mindst 30 år,
men først nu, først nu opdager de, at han begår afpresning og tæver kællinger?
Jeg vil vædde med, at hvis han gjorde alt det,
vil jeg vædde med, at de har set ham gøre det i lang tid.
Men hvorfor nu?
Det ved jeg ikke.
Det var mærkeligt. I det her tilfælde ringede ingen til politiet,
bortset fra Kid Cudi.
Og alle kaldte Kid Cudi en stikker.
Men han var ikke en stikker.
En stikker er, når to begår kriminalitet sammen,
og den ene bliver fanget og sladrer om den anden
for at redde sig selv ud af problemerne. Kid Cudi blev krænket af Puff.
Han påstod, at Puff sprængte hans pokkers Porsche i luften
med en molotovcocktail og ikke stoppede der.
Han sagde... Han påstod så, at Puff brød ind i hans hus...
og åbnede den niggas julegaver.
Nigga, jeg ville have været rasende.
Kid Cudi sagde: "Jeg kan ikke bevise, han åbnede gaverne,
men jeg kom ind i huset, hvor han var, og gaverne var åbne,
og den nigga var bare sådan: 'Glædelig jul, playboy.'"
Så hvad skulle Kid Cudi gøre?
Han havde kun to valgmuligheder. Enten A:
Du bliver nødt til at gøre noget
gangster-lort mod ham, han får svært ved at bevise.
Eller hvis du ikke er sådan...
og jeg tror ikke, at Kid Cudi er sådan indrettet...
er din sidste mulighed B...
du må ringe til politiet.
Og godt for Kid Cudi.
Han gjorde det rigtige.
Jeg, derimod, jeg er sådan indrettet.
Hvis den nigga ødelægger min families jul,
så kan I tro, at jeg vil få ham til at lide.
Nogen vil komme til mig og fortælle mig det hele
uden at vide, at jeg gjorde det:
"Åh, Gud, Dave!
Har du hørt det om Puffy?"
"Åh, Gud, nej. Hvad er der sket?"
"Han var ude at løbe alene i Topanga Canyon.
En falk kom ud af ingenting og dræbte den nigga!"
"Åh, Gud."
Jeg elsker hiphopmusik.
Jeg elsker mange af de mennesker, der laver den musik.
De har lært mig ting og vist mig ting,
som jeg aldrig selv havde set, gode ting.
For eksempel var jeg engang i Atlanta.
Jeg er næsten færdig, hold ud, mester.
Jeg var i Atlanta...
og en rapper ved navn T.I...
ringede til mig. Dengang kendte jeg
ham ikke godt, men det gør jeg nu.
Men godt nok til, han havde mit telefonnummer.
Og den nigga ringede til mig og sagde: "Dave, jeg har hørt, du er i min by."
Han sagde: "Jeg vil vise dig det virkelige Atlanta."
Jeg sagde: "Fuck ja, lad os gøre det."
Han sagde: "Mød mig ved dit hotels parkeringsservice."
Så jeg gik nedenunder.
Jeg troede, han lavede sjov, men da jeg
kom derned, var han udenfor ved parkeringsservicen i en lilla Phantom.
Den bil må have kostet halvanden million dollars.
Smuk lilla farve med elfenbenshvide sæder.
Den slags bil, man skal have en chauffør til at køre,
men af en eller anden grund kørte den nigga den selv.
Jeg stillede ikke spørgsmål.
Jeg hoppede bare ind i bilen, og mand, han viste mig Atlanta, det hele.
"Outkast og de andre begyndte at rappe derovre,
og Future plejede at lege på legepladsen herovre."
Og så sænkede han farten og pegede på et hus og sagde...
"Og Martin Luther King voksede op i det hus lige der.
Og han opdragede sine børn herovre.
Og det er kirken, han prædikede i derovre."
Og så... stoppede vi ved et rødt lys,
og de her små sorte børn
stormede bilen fra hver side af krydset med vandflasker.
De her børn i Atlanta, måske ved I det, bliver kaldt Water Boys.
Hele deres fidus er, at de sælger vand til folk, der sidder fast
i den varme Atlanta-trafik.
Det vidste jeg ikke.
Jeg så bare de unge niggas løbe mod bilen, så jeg
låste døren sådan: "Glem det."
Men T.I. rullede sit vindue ned og begyndte at give børnene ordrer:
"Sænk farten, løb ikke bare hen til nogens bil.
I ved ikke, hvad de har derinde.
Og smil, så I ser mindre truende ud.
Og husk jeres manerer. 'Ja, hr. Nej, frue. Vær venlig, tak.'
Det vil holde jer i live.
Og behold den kondens på vandet,
så det ser forfriskende og lækkert ud."
Og så gik det op for knægten, at han talte med en legende.
Han sagde: "Åh, Gud." Han sagde: "Tak, T.I."
Og rakte hånden frem efter penge.
Og den nigga T.I. så på ham og sagde:
"Jeg har lært dig spillet", og rullede vinduet op og kørte væk.
Den aften...
udførte jeg mit show...
og da jeg kom ned fra scenen, var T.I. backstage med en ven,
som jeg ikke kendte. Jeg vidste bare, at hans ven var kendt,
for alle var helt oppe at køre over, at han var der.
Så jeg spurgte ham: "Yo, Tip, hvem er din ven?"
Og han sagde: "Ham der?"
Han sagde: "Det der er hiphoppens fremtid."
Jeg sagde: "Nigga, slap lige af."
Så spurgte jeg fyren.
Jeg sagde: "Yo, min ven." Jeg sagde: "Hvad hedder du?"
Og fyren kiggede over og sagde: "Jeg er Nipsey."
Og det var Nipsey Hussle.
Jeg vil ikke gå i detaljer, men jeg må sige, at den aften...
den aften tog T.I., Nipsey og jeg i byen...
og vi havde en kæmpe fest.
Det var fedt, ikke freak-off-sjovt, men sjovt.
I en sådan grad, at da jeg kom hjem fra turnéen,
og min kone spørger mig altid: "Hvordan var din tur?"
Normalt siger jeg: "God."
Men denne gang sagde jeg: "Skat, jeg mødte den sejeste nigga."
Jeg sagde: "Den nigga er yngre end mig, men det er, som om han er ældre."
Og hun siger: "Hvad?" Hvad betyder det?
Jeg sagde: "Ved det ikke, kælling. Han er sådan...
som at hænge ud med en lykkekage.
Den nigga havde bare et svar på alt."
Jeg fortalte hende alt om Nipsey.
Det sjove ved det er, at flere år senere
så jeg Nipseys enke, og hun trak mig til side.
Havde ikke mødt hende.
Hun sagde: "Jeg vil bare sige, at min mand elskede dig.
Han sagde, at han mødte dig i Atlanta, og I havde en vidunderlig stund."
Jeg sagde: "Hold kæft, hvor vildt. Det havde vi bestemt."
Ikke længe efter jeg mødte Nipsey, var jeg i L.A. pga. et show.
Bagefter fik jeg en sms fra en, hvor der stod:
"Er til fest. Du må bare komme." Jeg tænkte: "Jeg går i seng."
Han skrev: "Nej, nigga, du er nødt til at komme til den her fest."
Så jeg tænkte: "Det må være den freak-off fest, endelig."
Festen var et sted, hvor jeg havde været en million gange.
Jeg var ikke henrykt over at være der.
Men da jeg kom ind, var det bare anderledes.
Der var gang i den.
Og det viste sig, at festen var for Nipsey.
Nipsey var blevet nomineret til årets rapalbum,
og alle, som han nogensinde ville have respekteret, var til festen.
T.I. var der, Snoop var der, Jay-Z var der,
Puffy, før vi vidste, han gjorde alt det der, var der.
Jeg var der, og så videre og så videre.
Og ligeså god som festen var, mens jeg festede,
jeg havde det sjovt, men jeg havde en knude i maven,
for det mindede mig om 90'erne.
Og I kan tro på mig, eller I kan lade være.
Jeg fortæller bare, hvad jeg så, og hvad jeg følte.
De havde FBI-lyset tændt.
Jeg følte bare: "Hold da op, den her fest er under overvågning",
men tænkte ikke så meget over det.
Og så tog jeg hjem til Ohio, og jeg tog mig en lur,
og min kone vækkede mig, og hun havde tårer i øjnene,
og hun sagde: "David." Jeg sagde: "Hvad er der i vejen?"
Hun sagde: "Din ven er død."
Jeg er gammel, jeg sagde:
"Du bliver nødt til at være mere specifik."
Jeg kender folk med podagra.
Men det var Nipsey.
Og det er derfor, jeg føler med Charlie Kirks fans,
for jeg ved, hvordan det er at se en, man ser op til
og beundrer, blive skudt ned af et skide nul.
Åh, Gud.
Det er så svært at acceptere.
Og hvis man kiggede på internettet og så alle de forfærdelige videoer,
for der var også en meget blodig video af mordet på Nipsey.
Og så kiggede jeg i kommentarsporet, og internettet gjorde, hvad det gør,
og alle kom med den ene konspirationsteori efter den anden,
men den, jeg blev ved med at se mest, handlede om en holistisk læge
i New York City. Har I hørt den?
Det er en læge ved navn Dr. Sebi.
I midten af 90'erne ved aids-epidemiens højdepunkt
påstod en sort holistisk læge i New York ved navn Dr. Sebi,
at han havde helbredt to mennesker for aids og hiv på holistisk vis.
Og på det tidspunkt var det en ulovlig påstand
at komme med i USA på grund af FDA.
Så den føderale regering slæbte Dr. Sebi i retten,
og staten New York slæbte Dr. Sebi i retten.
Og Dr. Sebi vandt begge sager.
Og Nipsey Hussle var, uden at mange vidste det,
i gang med at lave en dokumentar, han producerede den,
om Dr. Sebis værk og hans liv.
Og folk på internettet tror, at større magter dræbte Nipsey Hussle
for at holde den information fra dig og mig.
Jeg ved det ikke. Jeg ved det ærligt talt ikke.
Men jeg vil fortælle jer noget, som jeg ved.
Den største komiker, jeg har set med mine egne øjne, er Charlie Barnett.
Charlie Barnett, en gadekomikerlegende fra New York.
Han lavede kun comedy på gaden, og jeg var så heldig at møde ham.
En mentor for mig.
Charlie Barnett var så god til at optræde på gaden, at han fra gaden
skaffede sig et job på Saturday Night Live.
Ja, men i prøveugen fandt de ud af, at han ikke kunne læse.
Så de fyrede ham og erstattede ham med Eddie Murphy.
Åh, det kunne have været smukt.
Men man skal kunne læse for at lave Saturday Night Live.
I så alle Bad Bunny i sidste uge.
Jeg nedgør ham ikke, men den nigga læser, hvis I forstår?
Charlie Barnett lod sig ikke afskrække. Han blev ved med at klø på.
Og han fortsatte med at lave film som D.C. Cab, hvor jeg så ham første gang.
Han var med i Miami Vice.
Det røvhul blev en stjerne i sin egen ret.
Men det, der blev ved med at afspore ham,
var, at Charlie var frygteligt afhængig af stoffer.
Den nigga begyndte at tage crack for at stoppe med heroin.
Han var fortabt.
Han lærte at lave gade-comedy af en fyr ved navn Swami X,
som ikke bare lærte ham, hvordan man laver comedy,
han lærte ham at blive skæv, og Charlie kunne aldrig ryste det af sig.
Og da Charlie var mentor for mig, selvom han var frygteligt afhængig,
så jeg ham aldrig skæv.
Han ønskede ikke at gøre mod mig, hvad Swami gjorde mod ham.
Han sørgede for, at jeg forstod: "at kokain er bare ikke noget for dig, selvom
de kællinger er kønnere end de grimme potkællinger,
du hænger ud med."
En aften så jeg Charlie på en comedyklub,
og han så forfærdelig ud.
Og den fyr undgik mig, hvis han var skæv, men
jeg havde aldrig set ham se så skidt ud.
Så jeg sagde til ham: "Charlie, er du okay?"
Og han sagde ikke noget.
Og jeg sagde: "Er du skæv?"
Og han grinede.
Han sagde: "Nej, nigga, jeg er ikke skæv."
Han sagde: "Jeg er døende."
Og jeg sagde: "Hvad?"
Og han sagde: "Jeg er døende.
Jeg har aids.
Jeg er ved at dø."
Jeg må have været 18 eller 19 år.
Havde aldrig mødt nogen, jeg vidste, havde aids.
Men jeg må sige, at det lort rystede mig.
Og så begyndte jeg at tænke på alle hans jokes.
Og han havde antydet det i årevis.
Havde han ikke en joke, som lød:
"Jeg tog en aids-test i går. Jeg fik 65."
En anden gang sagde han fra scenen på Apollo
til publikum: "Der er godt og ondt i alting."
Og publikum var sådan: "Ja."
Han sagde: "Hvad er godt ved crack?"
Og, I ved, alle i Harlem var sådan: "Ingenting."
Og han sagde: "Mand, crack fik prisen på kusse ned på fem dollars."
Men da han sagde, han havde aids, rystede det mig, så
jeg kiggede efter for at se, om han lavede sjov.
Og jeg vidste det, jeg sagde: "Han mener det."
Og jeg sagde: "Fuck det lort."
Han: "Hvad mener du?"
Jeg sagde: "Du skal ikke dø her hos mig.
Det er ikke din skæbne."
Han sagde: "Hvad snakker du om?"
Og jeg tog Charlie Barnett med hen til dr. Sebi.
Det er et faktum.
Og dr. Sebi behandlede Charlie Barnett i tre måneder.
Det er en vild historie, jeg kunne lave en film om.
En lang historie, så jeg gør
den kort, men pointen er, at Charlie døde af aids.
D.C., uanset hvor meget den her regering eller andre lægger pres på jer,
så hold hovedet koldt.
Jeg er her for at minde jer om, at vi er et fællesskab,
og vi bevarer forstanden sammen.
Vi passer på hinanden, og vi venter til, ham den orange nigga er væk.
Den frygt, jeg har på egne vegne, som jeg
har brug for, at I beskytter mig imod, er at blive overtaget.
Min stemme er blevet stærkere, end jeg havde til hensigt,
og jeg kan ikke lade de niggas behandle mig som Charlie Kirk,
eller endnu værre end det.
Hvad nu hvis de niggas spænder ben for mig, overtager mig
og får mig til at sige de ting, som de vil have mig til at sige?
Det kan vi ikke have.
Så for en sikkerheds skyld
har vi brug for en kode.
Det skal være noget, jeg kan sige, så hvis jeg siger det,
ved I, at de niggas har fanget mig.
Og I må ikke lytte til noget af det, jeg siger, efter jeg har sagt de ord.
Men sig det ikke til nogen. Det skal være noget,
I ved nok, som jeg aldrig ville sige.
Ah, jeg ved, hvad koden er.
Kodeordet er: "Jeg støtter Israel."
Mange tak, og godnat.
MASAI MARA, KENYA
GORÉE-ØEN - DAKAR, SENEGAL
CHANGU-ØEN, TANZANIA
PRAG, TJEKKIET
TIL D'ANGELO
OG SOM ALTID, ELAINE
FBI FORTROLIGT - TOPHEMMELIGT
DAVE CHAPPELLE "USTOPPELIG N*****"