Downloaded from YTS.LT
Dette er beskyttet av det røde,
Official YIFY movies site: YTS.LT
det svarte og det grønne i et veikryss med en nøkkel.
27. OKTOBER 2019 KENNEDY CENTER MARK TWAIN-PRISEN FOR AMERIKANSK HUMOR
Jeg var et mykt barn.
Jeg var følsom, gråt lett og jeg var redd for å slåss.
Og min mor pleide å si dette til meg, vet ikke om du husker,
men du sa dette mer enn én gang.
Du sa: "Sønn, noen ganger må du være en løve
for å kunne være det lammet du egentlig er."
Jeg snakker som en løve.
DIREKTE FRA VÅR HOVEDSTAD
10. OKTOBER
DEN USTOPPELIGE ******-LOVEN
Yo, takk.
Tusen takk.
Vennligst sett dere, alle sammen.
Vær komfortabel.
Vi har mye å snakke om.
Nå må jeg fortelle dere hvordan dette programmet ble til.
Dere vet at jeg bor i Ohio.
I januar da Trump, og Elon...
laget denne DOGE-greia, og kuttet alle de offentlige jobbene,
falt boligmarkedet i hjembyen min 20 prosent
i første kvartal. Og jeg mener ikke å snakke som en hvit.
Men jøss, det gjorde de.
Og da han satte inn nasjonalgarden i hjembyen min
og tok over politiet fra ordføreren,
D.C.-folk liker ikke det.
Men så sendte guvernøren min i Ohio sendte nasjonalgarden
for å overvåke hjembyen min.
Og jeg ringte og sa: "Jeg kommer."
For de prøver å ta sjokoladen fra Chocolate City.
Jeg sa: "Jeg må dra hjem mens det fortsatt er byen jeg husker."
Og så gikk jeg på Instagram og så alle protestene i D.C.
Det var hvite som sa: "Ikke på våre gater!"
"Det er for sent."
Disse hvite er fastlåste. "Ikke på våre jævla gater."
Trump snakket som om han skulle ut på middag.
Det er ikke slik.
Ja, og jeg må si sannheten.
Dette er ikke den eneste byen dette skjer i.
Det skjer i California, det skjer i Oregon,
det skjer i Illinois, og det skjer i Memphis.
Og folk i Memphis trenger det kanskje.
Vær fornuftig. Vet ikke om du har vært i Memphis nylig,
men de har allerede stjålet to stridsvogner fra nasjonalgarden,
så du vet.
Du vet.
Og jeg kom hit sint, klar til å slåss, men da jeg kjørte gjennom byen,
så det rent ut. Jeg må si det så rent ut.
Mye bedre enn sist jeg var her.
I dag så jeg bare én fyr som driter på gata.
Men han hadde en pose. Han plukket den opp.
Noen må gjøre noe med de hjemløse. Vet du hva som er så jævlig med D.C.?
Vi er nasjonens hovedstad, og ingen bryr seg om de hjemløse.
Jeg skal være ærlig. Føler jeg er den eneste som bryr seg.
Dere vet ikke dette, men i det stille har jeg de siste to årene
har jeg jobbet i det skjulte med Washingtons hjemløse
og brukt to millioner dollar på mitt prosjekt for hjemløse.
Nei, ikke klapp.
Jeg ga dem ikke mat eller noe sånt.
Jeg lærte dem bare "Thriller"-dansen.
Dere har en stor overraskelse i vente på Halloween.
Og beklager at jeg ikke kom hjem før, men jeg har vært veldig opptatt i Ohio.
Og mange spør: "Hva gjør du der ute?"
Og dette er sant.
Jeg skal si hva jeg har gjort. I byen jeg har bodd i
de siste 25 årene,
har jeg kjøpt det meste av.
Jeg liker meg der.
Ohio elsker Trump, men denne byen jeg bor i, er som en liten bitte
Bernie Sanders-øy i Trump-havet.
Alle hvite er fattige der ute, men disse er som
skitne hippie-hvite, og jeg liker dem.
Jeg liker disse hvite.
Og de liker meg også.
Men vet du hva jeg har lært om liberale hvite?
Liberale hvite lar svarte gjøre hva de vil
til du kjøper opp det meste av byen deres.
De liker ikke det.
De ble mistenksomme, men vet du?
Jeg klandrer dem ikke.
Fordi... hvis jeg var hvit
og folk i denne byen var svarte, vet du hva de ville sagt?
De ville sagt at jeg gentrifiserte byen.
Men det finnes ikke noe ord for det jeg gjør.
Jeg eier alt.
Jeg pleide å være sint på hvite da jeg var ung
fordi de var urettferdige.
Men nå som jeg har all denne eiendommen, forstår jeg dem. Det er gøy.
Det føles godt å gå bort til hvite og si: "Har du lov til å være her?
Jeg ringer politiet." Det er morsomt.
Jeg eier så mye eiendom i denne byen, og dette er sant,
disse hvite folka mener at jeg er ansvarlig for deres velferd.
Det er latterlig. Jeg er ikke noen offentlig tjenestemann.
Jeg er kapitalist.
Jeg går nedover gaten,
og de sier til meg. "Dave!"
"Gratulerer med kjøpet hele den forbannede byen.
Men du må begynne å tenke på noen rimelige boliger her omkring."
Og jeg svarer: "Vel, faktisk har jeg råd til huset mitt.
Høres ut som noe du bør tenke på.
Og jeg har også råd til huset ditt.
Så hvis du vil selge, kom og si ifra. Jeg samler hele byen.
Jeg samler hele den jævla byen.
Vet ikke hvor disse fattige hvite fikk pengene fra.
Men for ikke lenge siden
bygde disse jævlene en splitter ny brannstasjon ut av det blå.
Hvor fikk de pengene fra? Jeg tenkte: "Hva faen er dette?"
Og vet du hva de gjorde? Dette er virkelig rasistisk.
De prøvde å selge den gamle brannstasjonen
på auksjon når de visste at jeg skulle være utenbys.
Det er ille.
Men det er altfor sent for det.
Jeg har hele byen full av tystere.
De kunne ikke vente med å sladre.
"Min herre, jeg har nyheter!
Jeg sa: "Hva skjer?"
"Hva er det du sier? En brannstasjon?"
Jeg kjøpte brannstasjonen.
Jeg gjorde den om til en komedie- og musikkklubb.
Vi rocker der inne. Clipse har vært der. Vi rocker alle sammen der.
Alle kjente personer jeg har møtt, har jeg bedt om å spille på den klubben.
Jeg møtte Mick Jagger fra Rolling Stones på en fest.
Jeg sa til ham:
"Mick, du må komme til Ohio og spille på klubben min."
Og han var med på det. Han sa: "Greit.
Greit. Jeg liker å spille på klubber."
Han sa: "Men fortell meg om byen."
Jeg sa: "Hva vil du vite?"
Og han så på meg med Mick Jagger-blikket.
Han sa: "Er det jenter der?"
Jeg løy ham rett opp i ansiktet og sa: "Ja."
Han skjønte at noe var galt. Han sa: "Nei."
"Kom igjen, Dave. Den typen jenter jeg liker."
Jeg sa: "Mick, jeg vet ikke hvilken type jenter du liker."
Og han sa: "Det vet du."
"Du har hørt musikken min."
"Er det hvite jenter med skitne føtter?"
Jeg sa: "Mick, du kommer til komme til å elske dette stedet."
Disse jentene vil sette en ring rundt et svømmebasseng."
Skitne hippie-fitter er det jeg har.
Jeg er ikke en narkoman.
Men jeg er i showbusiness.
Så jeg har vært på alle slags fester.
jeg røyker gress, men jeg anser ikke det som et rusmiddel.
Men du vet hvordan showbusiness er.
Jeg har vært på kokainfester, gressfester,
jeg har vært på alle festene, og jeg forteller bare det jeg har sett.
Kokain-tøyter er mye penere enn marihuana-tøyter.
Jeg ser på marihuana-tøyter og tenker: "Har du sovet i klærne?
Hva er det med deg?"
Ingen energi i ansiktet.
De bruker ikke BH hele tiden, så puppene henger.
"Få pikken din vekk fra ansiktet mitt." Sånn snakker en marihuana-jente.
"Jeg skal ikke suge pikken din, mann."
"Munnen min er tørr som et bein."
Har du noen gang fått ‘weed-head’? Ekkelt, sant?
Føles som om en katt suger pikken din. Hva slags...
Hvordan kan du ikke ha noe fuktighet i munnen din?
Kjerring, gå og fukt munnen din og prøv igjen.
Gå og drikk litt vann.
Æsj.
Nylig i nyhetene...
Jeg har fått mye kritikk igjen...
fordi jeg deltok på en komediefestival i Saudi-Arabia.
Og du hører jubelen, det er svarte folk.
Amerikas hvite, de er rasende.
Jeg må si deg noe,
jeg har aldri følt meg skyldig for noe.
Jeg har aldri følt...
Jeg føler meg ikke skyldig i det hele tatt.
Og Bill Maher, den berømte komikeren...
Jeg har kjent Bill siden jeg var 18, 19 år gammel,
og jeg har aldri sagt dette offentlig, men faen ta den fyren.
Jeg er så lei av hans små selvgode jævla kommentarer.
De oppfører seg som, fordi jeg var på en komediefestival i Saudi-Arabia,
har jeg sviktet mine prinsipper.
- Det har du ikke! - Jeg vet at jeg ikke har det.
Nei.
Kom igjen, la meg gjøre dette.
- Og jeg er sikker på... Nei. - Kom igjen!
Ok, ro dere ned, alle sammen.
Nei, jeg har rett.
Først av alt, hva sa de? De sa:
"Saudi-Arabia drepte en journalist."
Hvil i fred, Jamal Khashoggi.
Jeg er lei for at han ble myrdet på en så grusom måte.
Men...
Og ingen "men", punktum.
Og også...
Jeg mener, hør her,
Israel har drept 240 journalister de siste tre månedene,
så jeg visste ikke at dere fortsatt telte.
De gjorde narr av meg fordi jeg sto på scenen i Saudi-Arabia.
Jeg ba dem ikke om å skrive dette. Jeg sa det bare på scenen.
Jeg sa: "Det er lettere å snakke i Saudi-Arabia for meg
enn det er i Amerika."
Og folk reagerte.
Jeg står fast på det. Ikke glem hva jeg har vært gjennom.
For to år siden ble jeg nesten kansellert her i USA
på grunn av transkjønnsvitser Men la meg si...
Transkjønnsvitser gikk veldig bra i Saudi-Arabia.
De fikk ikke nok av dem.
Jeg var i sonen. Jeg tenkte: "Hvor har du vært?"
Alle artiklene sa at komikere selger seg til en diktator.
Men alle artiklene har bildet mitt i seg.
Og jeg kan ikke bli sint. For, for å være ærlig,
tjente jeg mer penger enn alle de komikerne.
Jobber ikke hos Netflix lenger.
Vet du hva min nye jobb er? Jeg sitter ved telefonen
og venter på at araberne ringer. "Kan jeg hjelpe? Hva trenger dere?"
Jeg elsker å jobbe i Midtøsten.
Min andre forestilling der borte.
Jeg gjorde en forestilling tre måneder før det i Abu Dhabi.
De hadde også en komediefestival.
Og la meg si det. Dere har aldri vært i Midtøsten.
Her er noe dere kanskje ikke vet.
Vet dere hvordan alle har hund her?
Der borte bryr de seg ikke om hunder.
Vet du hva de gjør? De har fugler, falker.
De har falk som kjæledyr.
Jeg gikk til kjøpesenteret, og så de med falker.
Jeg tenkte: "Dette er kult."
Og her i D.C. ser vi kanskje en hallik her og der.
Og det er...
Men har aldri sett en pimpe ei fugl.
Han hadde fuglen: "Hent en kanin til meg."
Og fuglen kom med en kanin.
Og han ga fuglen en bit og spiste resten selv.
Så jeg så en på kjøpesenteret med en falk.
Vi snakket bare om tull.
Og vet ikke hvorfor jeg tenkte på å gjøre dette.
Noe bare kom over meg. Jeg sa: "La meg låne den falken."
Han gjorde det.
Han ga meg hansken, og han ga meg falken.
Jeg har gjort mye kult,
men det mest rockestjerneaktige jeg har gjort...
Jeg gikk inn i en arena på denne størrelsen, 20 000 som skriker.
Jeg hadde en levende falk på armen. Folk gikk amok.
Publikum gikk amok. Dette er deres nasjonale fugl.
Jeg vet ingenting om fuglen.
Det viser seg
at denne falkearten som satt på armen min er det raskeste dyret på jorden.
Det visste jeg ikke.
Når den jakter, flyr den rett opp
og dykker ned med en hastighet på 386 km/t i timen, ifølge målinger.
Den dreper byttet sitt og flyr deretter bort og kommer tilbake
og henter det den har drept. Det visste jeg ikke.
Og da jeg gikk gjennom arenaen, skrek publikum,
men falken fikk ikke panikk, fordi den hadde en slags maske på seg,
og han bare...
Men den gikk ikke på.
Jeg visste ikke at denne masken var en del av falkenes trening.
Hvis du tar av falken masken, vil den tro at det er på tide å jakte.
Skulle ønske han hadde fortalt meg det.
Jeg sto på scenen og leverte og falken bare...
Og jeg tenkte: "Han kan ikke engang se showet."
Så jeg tok av masken.
Falken mistet fullstendig forstanden. Det ble kaos.
Jævelen flakset og fløy av armen min.
Og først klappet alle og ropte.
Og så stupte den ned, 386 km/t.
Drepte en dame på tredje rad.
Og det var en transkjønna dame. Da den traff, spratt pikken ut.
Alle skrek. Jeg tenkte: "Å, faen."
Jeg ante ikke.
Så kom det arabiske politiet,
og de eskorterte meg av scenen.
Jeg skjønte ikke at jeg var arrestert. Jeg sa: "Hva er dette?"
Det var tydelig at de visste at det var en ulykke.
Og så siktet de meg for drap.
Jeg sa: "Mord?"
Hva i helvete? Det var en ulykke.
Og så tok de meg med til retten,
og de begynte å lese opp transvitsene mine.
Som om det var med vilje.
Jeg visste ikke engang at hun var trans før pikken hennes dukket opp.
"Dette er en skandale.
Jeg er amerikaner."
Jeg trodde jeg slapp unna, men til slutt var dette det eneste ordet jeg forsto.
"Skyldig." Jeg sa: «Hva?»
Og hele livet mitt passerte i revy.
Jeg sa: "Skulle ønske jeg aldri hadde kommet hit."
Du lurer sikkert på hvordan jeg er her i kveld.
Jeg visste ikke dette da, men jeg fant ut, heldigvis for meg,
å drepe en transperson i Midtøsten, en forseelse.
Ja, det er mye lettere å snakke...
i Saudi-Arabia.
Jimmy Kimmel ble kansellert.
La meg fortelle dere noe. Ikke bare kansellerte de Jimmy Kimmel,
men denne fyren Carr som driver FCC hadde frekkheten til å si at Kimmel,
hvis han ville tilbake på TV, Jeg vet ikke om Carr sa dette,
men noen sa dette. De sa at han må betale
Charlie Kirks Turning Point USA Foundation penger
for å komme tilbake. Tenk på det.
Elon Musk kjøpte valget for Trump fordi Høyesterett sa
at penger var ytringsfrihet.
Så du kan bruke pengene dine slik du vil uttrykke deg,
men hvis de får denne han til å betale penger for noe han ikke tror på,
da tvinger de ham til å si noe han ikke mener.
Og seks millioner... Å, unnskyld meg.
Hør her, jeg har tjent mye penger.
Men jeg tar gjerne imot penger fra Saudi-Arabia når som helst,
bare for å kunne si nei her. Det føles godt å være fri.
Og jeg vet at folk i Saudi-Arabia
ikke kan si alt som jeg fikk lov til å si.
Men en avtale er en avtale, og kongen sa at jeg kunne si dette.
Så jeg så på det som om jeg var på et diplomatisk oppdrag.
Jeg må ta med fittevitser til Midtøsten.
For de har masse fitte og kan ikke engang snakke om det.
Jeg sa: "Jeg gjør det."
Det er ikke som det var før.
Puff fikk 50 måneder.
Jeg liker ikke å snakke om dette, men jeg skal gjøre det.
Her er min mening om Puffy, og jeg må si at jeg er partisk.
For mange år siden ble jeg angrepet på scenen...
i California på Hollywood Bowl. Dette var for lenge siden.
På den tiden var Charlie Kirk i live og i god form.
Dette er en annen grunn til at det er vanskelig å snakke i Amerika.
Hvis du lever av å prate og ser Charlie Kirk bli drept på den måten,
og jeg skal jeg være ærlig, jeg ble rystet.
Charlie Kirk er en skikkelig hvit fyr,
og de drepte ham. Jeg sa: "Disse hvite...
Du har aldri sett dem slik før."
"De spiller for å vinne."
Og husk, neste dag i nyhetene,
da all informasjon fortsatt var mangelfull, sa de:
"Det var transgender-meldinger inngravert
på kulene." Jeg var hjemme og tenkte: "Å, nei!
Jeg er død som fritert kylling!"
Og noen uker senere, fortalte de hva som sto skrevet på kulene.
På en av kulene sto det:
"Bella Ciao, Bella Ciao, Bella, Bella, Bella Ciao."
På en annen kule sto det "Hvis du leser dette, er du homofil."
Jeg var hjemme og tenkte: "Jeg må se kulene."
Hvordan kan han skrive hele avsnitt på kuler?
Hvor store er disse kulene? Er han en urmaker?
Kan han skrive alt dette på en kule?
Jeg tar ikke lett på Charlie Kirks død,
men jeg er ikke sikker på hva det betyr,
og jeg tror ikke helt på det.
Jeg skal si hva jeg ikke tror, og de var raske til å si dette:
"Charlie Kirk er denne generasjonens Martin Luther King."
Nei, det er han ikke.
Ja, det er å strekke seg langt.
Begge ble myrdet på en forferdelig måte.
De ble begge skutt i halsen,
men det er der likhetene slutter.
For Charlie Kirk er en jævla...
internettpersonlighet. Nei, med vilje.
I bunn og grunn kan han ikke fungere som dr. King.
Internett-folk er negative fordi de må være det.
For ingen vil engasjere seg i dem
med mindre de sier ting som gjør dem opprørte.
Det er Charlie Kirk.
Kan du forestille deg dr. King oppførte seg som Charlie Kirk?
"Trykk på liker-knappen og abonner.
Følg meg for mer innhold som dette.
Jeg mener at alle svarte bør være frie. Endre min mening."
Kongressen avholdt en avstemning...
om at 14. oktober skulle være Charlie Kirk-minnedagen
og alle stemte for det.
Nei, jeg skal ikke bue. Du kan huske...
Husk ham hvis du vil.
Og husk ham slik du vil.
Men jeg vet at de fleste av kongressmedlemmene stemte for det
fordi de er redde for politisk vold.
Jeg sier det, det er lettere å snakke i Saudi-Arabia.
Jeg var på scenen for ikke lenge siden i USA og folk ble sinte fordi jeg sa:
"Kanskje Puff kommer seg unna. Håper det."
Og publikum buet.
Ok, det er ikke det at jeg synes Puff har rett,
men da jeg ble angrepet i L.A. på Hollywood Bowl,
glemmer folk at Puff var fyren som taklet angriperen min.
Han reddet livet mitt.
Det er vanskelig å være sint på ham etter det.
Jeg hadde sikkerhetsvakter den kvelden.
Men de var bare ikke klare.
De hadde glatte sko på eller noe.
De løp ut. Alle skled og falt.
Og Puffy tok tak i angriperen og taklet ham.
Og mange år senere, da jeg hørte om babyoljen,
tenkte jeg: "Hva skled de på?"
Tusen flasker babyolje, det er mye.
Husk at han ikke sto for retten for å ha 1000 flasker babyolje
for det er ikke en forbrytelse å ha 1000 flasker babyolje.
Det er ekkelt.
Det er ikke ulovlig.
Og jeg skal fortelle noe annet jeg ikke har sagt før, men dette er sant.
En kveld i L.A. Jeg burde ikke engang fortelle dette...
Jeg har vært hjemme hos Puffy.
Nei, jeg så ikke noe av det de sa i den rettssaken.
Jeg gikk gjennom stua, huset var rent, det var grep på gulvet,
ikke noe glatt, gikk rett gjennom.
En helt vanlig kveld.
Det eneste...
det eneste, i ettertid,
men da betydde det ingenting for meg...
Tenkte ikke på det før alt det der.
Men i ettertid var det helt på trynet, men vi var i bakgården,
og vi drakk og lo og snakket,
og så begynte Puff å snurre drinken sin slik, og han sier...
"Så, Dave."
Han sier: "Hva driver du med?"
Jeg sa:
"Jeg vet ikke, bøker, videospill..."
Visste ikke at det var min sjanse til å knulle Cassie.
Gud velsigne henne.
Jeg gjør ikke narr. Det hun gikk gjennom var forferdelig.
Men husk, for de fortsatte å vise denne videoen av ham
som slo henne i en hotellkorridor. Forferdelig video.
Men han sto ikke for retten for det.
Hvis du husker, betalte han henne for det før de føderale anklagene kom opp.
Han betalte henne 35 millioner dollar, er det jeg har hørt.
Det gjør det ikke riktig, men kom igjen.
Jeg kjenner folk som har slåss Floyd Mayweather for mindre enn det.
Og de måtte slåss i 36 minutter.
Men Cassie er en gangster.
Hun gjorde noe som jeg ikke ville ønsket min verste fiende.
Hun måtte vitne om sexlivet sitt. Det er tøft.
Gud bevare oss alle fra det.
Alt du sier om sex offentlig vil høres ille ut.
Selv om du snakker om å knulle kona di.
Dommeren sier: "Fortell meg om da du...
Knullet du kona di ansikt til ansikt?"
"Ja, ærede dommer, det gjorde jeg." "Kan du beskrive..."
"Ja, jeg så på henne i hennes kalde, kjedelige øyne, og så...
trakk jeg de store trusene til side, og det er som en busk som bare skriker
'Jeg gir faen', og jeg bare kjørte på."
Det var verre for Cassie.
De spurte henne om alt mulig...
"Tisset Sean Combs i munnen din?"
Jeg tenkte: "Herregud." Hun nølte ikke.
"Ja, ærede dommer, det gjorde han..."
Unnskyld.
I kveld hadde forberedt noe som jeg ville prøve.
Det var vanskelig, men jeg ville virkelig...
Det er den lengste avslutningen i hele min karriere.
Jeg skal gjøre det, men dette kommer til å kreve mye fokus,
så ikke distraher meg, bare nyt det.
Det er vanskelig. Å avslutte showet...
Å avslutte showet er alt,
og avslutningen i D.C. er veldig viktig.
Så i kveld skal jeg gjøre to forskjellige avslutninger.
Jeg skal gjøre avslutningen min for D.C., og etter det...
Hun skriker som en bilalarm, hørte dere det?
Hørte alle det?
Herregud.
Og etter det, hvis jeg kommer meg dit,
tar jeg avslutningen fra Saudi-Arabia.
Ok, dette er det vanskelige. Gjør meg en tjeneste, produksjon,
gjør det litt mer sexy, gi meg komedieklubb-lys.
- Vi elsker deg, Dave. - Elsker dere også.
Ok, la meg konsentrere meg. Når dere ser det,
skjønner dere at dette er vanskeligere å gjøre enn dere tror.
Vent litt. Fortsett å skrike. Gi meg noe å drikke.
- Jeg elsker deg, Dave. - Elsker deg også, kompis.
Hør her, jeg sier dette...
i håp om at dette bringer noen i dette publikummet.
Jeg mener virkelig det jeg skal si.
- Elsker deg. - Jeg vet hvordan det er akkurat nå.
Jeg forstår hvordan mange føler seg. Skru ned walkien din.
Jeg vet hvordan mange av dere føler dere nå.
Kan dere ikke høre meg?
Hører dere meg?
Jeg har Bill Cosby.
Det gir meg ikke mye tid.
Jeg vet hvordan folk føler seg nå, og jeg håper dette gir deg fred.
Jeg føler det også.
Uten tvil, 1000 prosent uten tvil, alle sammen,
individuelt og kollektivt,
lever gjennom en slags konspirasjon, det er jeg sikker på.
Den følelsen du har av at noe er galt, eller du kanskje føler at
"Har jeg rett i dette? Er jeg gal?" Nei.
Nei, du er ikke gal. Det du føler,
jeg sier deg, jeg føler det også.
Men her er hva jeg foreslår.
Hvis du ikke vet hva konspirasjonen er, så bare si det.
"Jeg vet ikke" er et akseptabelt svar.
Faktisk, hvis du ikke vet det, er det det beste svaret.
Men all denne jævla gjettingen høyt om hva konspirasjonen er,
jeg ber deg, vær så snill, hold kjeft.
Du kommer til å gjøre alle kvalme på den måten.
Du kan si "jeg føler", "jeg tror» eller "jeg mistenker",
eller "det ser ut som", men slutt å si at du vet.
For i tider som dette
er den siste personen jeg stoler på er den som er sikker.
Dette er galskap.
Men her er hva jeg tror.
På en eller annen måte gikk dette landet galt...
i 1910.
Jeg har snevret det inn til en bestemt fyr.
Det har noe å gjøre med... Og tenk på det jeg sier senere, ikke nå.
Det har noe å gjøre med Jack Johnson.
Jack Johnson...
var den første svarte verdensmester i tungvekt.
Og tungvektsmesterskapet er den dag i dag
den mest prestisjefylte tittelen i sport.
Men i 1908...
var det bare hvite boksere som hadde den æren.
Ikke fordi svarte boksere ikke var gode nok,
men fordi ingen hvite boksere ville gi noen svart person muligheten
til å legge hånd på dem.
Og en fyr ved navn Tommy Burns ble tungvektsmester.
Og Tommy Burns var et unntak. Han var kanadier.
Og han sa: "Jeg er verdensmester i tungvekt."
Han er kanadier. Du vet hvor homo de er...
Han sa: "Jeg er ikke mesteren av Canada, jeg er ikke mesteren for hvite menn.
Jeg er verdensmester,
og jeg vil forsvare mesterskapet mot alle utfordrere."
Og jøss...
Jack Johnson fikk muligheten til å kjempe
om verdensmesterskapet
ikke mot en amerikaner, som han selv var, men fra en kanadier.
Nå tror du kanskje at amerikanerne ville heie for Jack Johnson
fordi han var amerikaner.
Nei, han var svartere enn Wesley Snipes.
Tommy Burns var på den tiden den korteste personen
som hadde vært tungvektsmester.
Og Jack Johnson gikk inn i ringen og raget høyt over ham.
Og han banket livskiten ut av Tommy Burns.
I Sydney, Australia.
Og alle de hvite bokserne i Amerika sa: "Skjønner du?
Å bokse mot de jævla skitne, slåssende aper."
Før Tommy Burns hadde tungvektsmesteren lagt opp.
En mann ved navn Jim Jeffries.
Alle sa: "Jack Johnson er ikke den virkelige mesteren.
Jim Jeffries er den virkelige mesteren, og det er bra at han ikke bokser,
ellers ville han gitt deg juling, Jack Johnson."
Så Jack Johnson...
Jack Johnson utfordret Jim Jeffries.
Det skjedde først i London. Jim Jeffries var i en parade i London,
og Jack Johnson trådte ut av mengden.
Han var pent kledd. Han var veldig veltalende.
Han sa: "Jeg skulle gjerne gi deg en omgang."
Jim Jeffries bare så på ham. "Hva i helvete?"
Og så var Jim Jeffries i en parade i Sydney, Australia,
og Jack Johnson trådte ut av mengden igjen.
"Jeg vil virkelig gi deg noen slag."
Jim Jeffries tenkte: "Hvordan har denne fyren pass?"
Igjen, dette var i 1910.
Det som kjennetegnet Jack Johnsons karakter var dristighet.
Det er en historie om ham som er en legende som sier
at han en natt ble tatt kjørte for fort på en landevei
sør for Mason-Dixon-linjen,
og politiet stoppet Jack Johnson.
Dette var i 1910.
Han må ha kjørt fort, 20 kilometer i timen.
Politiet stoppet ham.
Politiet sa:
"Det koster 200 dollar for en ****** å kjøre for fort på veiene våre her nede."
På den tiden var 200 dollar som å få en bot på 50 000 dollar.
Jack Johnson nølte ikke.
Han ga ham 400 dollar og sa: "Jeg kommer tilbake denne veien."
Etter måneder med utholdenhet...
ga Jim Jeffries etter.
Og Jack Johnson forsvarte tittelen mot Jim Jeffries den fjerde juli.
Det var her uttrykket "The Great White Hope" stammer fra.
De var desperate etter å finne en hvit mann
som kunne sette ham på plass.
Den fjerde juli var Jim Jeffries ikke den rette.
Jack Johnson knuste ham.
Og Jack Johnson gjorde det de kaller i boksing, "førte kampen",
som betyr at han kunne ha slått ham ut i de første rundene,
men han ville ikke dø. Han ville at det skulle se bra ut.
Men da han ble lei, for den gang var det ikke 15 runder
folk bare bokset til de ikke kunne bokse lenger.
Da Jack Johnson ble lei...
ga ham en høyre hook,
og du ser Jim Jefferies i opptaket begynne å falle,
men så kuttes filmen.
Fordi de ikke ville ha bilder... av han som slo ut håpet deres.
Og 5. juli, over hele USA,
var det opptøyer, hvite opptøyer, der de drepte mange svarte
for å sikre at resten av dem visste sin plass.
Fordi Jack Johnson var den første svarte personen
som fysisk konfronterte fargelinjen og vant. Og her er poenget.
Han forlot ikke bare arenaen med livet i behold.
Jack Johnson hadde en veldig spesiell tilbøyelighet.
Han forlot arenaen med livet i behold og en hvit dame. La oss snakke om det.
Du skjønner, Jack Johnson elsket å knulle hvite kvinner.
Nesten utelukkende knullet han hvite kvinner.
Og hvor frekk han var som banket hvite menn
og knullet damene deres.
Den svarte boksingverdenen var henrykt.
Og alle store svarte boksere feiret Jack Johnson.
Og de kom til Jack Johnson og sa: "Gratulerer. Kan jeg få en tittelkamp?"
Og Jack Johnson, akkurat som sine hvite forgjengere, sa:
"Jeg bokser ikke mot svarte boksere.
Jeg driver med å banke hvite menn og knulle damene deres."
Og den ene etter den andre...
stilte de opp de hvite håpene, og Jack Johnson beseiret dem alle.
Faktisk...
Faktisk måtte det en lov fra Kongressen til...
for å stoppe ham.
Kongressmedlem Mann fra Illinois kom med en lov kalt "Mann Act."
"Mann Act" er loven som sier at det er ulovlig
å ta en kvinne over delstatsgrensen med det formål å drive utukt.
I min bransje må man vite slike ting.
Jack Johnson ble stilt for retten, tiltalt dømt etter Mann-loven,
flyktet fra landet, var på rømmen i årevis,
og det ødela livet hans.
Og i 1946 døde han i USA i en bilulykke.
Men før han døde,
og dette er et av mine favorittsitater noen amerikaner har sagt, sa han:
"Jeg risikerte alt...
for min egen glede."
Å ha frihet er én ting.
Å ikke ha frihet er en annen ting.
Men å bruke friheten du ikke har krever enormt mye mot,
uansett hvor egoistisk du er med den.
Og Jack Johnson...
er en amerikansk gåte...
som vi må løse.
For ikke så lenge siden, men for noen år siden,
var jeg her i Washington. Jeg var på MGM...
i National Harbor, og jeg opptrådte ikke.
Jeg var på en Stevie Wonder-konsert.
Stevie Wonder visste ikke at jeg var der. Jeg var på sidescenen.
Jeg kom sent, og han hadde allerede begynt konserten.
Og dette var en veldig spesiell kveld.
Det var kvelden før...
Aretha Franklins begravelse.
Og Aretha Franklin var en veldig spesiell person for meg.
Første gang jeg spilte på Radio City, ga hun meg en jobb som oppvarmingsartist.
En streng sjef, men en fantastisk artist.
Og Steve var på scenen og briljerte.
Og så, midt i settet...
begynte han å synge en medley
av alle sangene han hadde skrevet for Aretha Franklin.
Og jeg må si, det var mange.
Store hits som jeg ikke visste at han hadde skrevet.
Og publikum groovet og feiret livet hennes.
Og plutselig, midt i det hele...
brøt Stevie sammen og begynte å gråte.
Han la hodet på pianoet, og jeg kunne høre ham hulke.
Og jeg var full.
Og det gjør vondt for en mann å høre en annen mann gråte.
Og jeg tenkte ikke over det. Jeg tenkte: "Jeg må gå til ham."
Og jeg gikk ned på scenen. Og, du vet, det er hjemme.
Da publikum så meg, begynte de å juble.
Men Stevie visste ikke at det var meg. Han så ut som den falken.
Og jeg satt meg ved pianoet, og sa: "Steve, det er meg."
Og så smilte han bredt,
og vi begynte å fortelle vitser og sang sanger.
Og etter showet, var vi bak scenen, og han spurte meg...
"Hva skal du gjøre i morgen?"
"Jeg skal fly til Detroit med deg...
vise min respekt for Ms. Franklin."
Og han sa: "Nei."
På den tiden...
hadde en senator nettopp gått bort.
Den store John McCain var gått bort.
Og Stevie sa: "Du må gjøre meg en tjeneste."
Han sa: "John McCain ligger i Capitol."
"Jeg vil at du skal gå og vise
vår respekt til ham."
Og jeg sa: "Jeg vil mye heller dra til Detroit med deg."
Og så ga Stevie meg det blikket. Han så bare ut som...
Han visste ikke at jeg var helt her borte.
Så jeg dro.
Dagen etter dro jeg til Capitol.
Jeg gjør ikke dette for noen andre enn Stevie Wonder.
Han kan be meg gjøre det meste.
Det eneste jeg ikke gjør, er å slutte å røyke.
Ikke ennå.
Men jeg gjorde det. Jeg sto i kø,
og så gikk jeg helt frem til senator McCains kiste,
og jeg bare sa: "Stevie Wonder sendte meg.
Ha det, kompis" Og så gikk jeg bare min vei.
Men det var det han ønsket, så jeg gjorde det.
Mange vet ikke dette,
men folk fra Washington vet det, som er på min alder.
Mange vet ikke...
at Martin Luther King...
i motsetning til Charlie Kirk, hadde vanskeligere for å bli husket.
At...
den eneste grunnen Martin Luther Kings fødselsdag
er en helligdag, er fordi King-familien
og Stevie Wonder lobbet veldig hardt og veldig lenge
for den helligdagen.
Folk glemmer.
Det de kaller "Black Happy Birthday."
Stevie Wonders "Happy Birthday", var en protestsang
om å gjøre King-ferien til virkelighet.
Gratulerer med dagen
Og det var så effektivt.
Til slutt stemte senatet over det.
Nittini av 100 senatorer var enige om å gjøre den bursdagen til en helligdag.
Bortsett fra én...
John McCain.
Han som Stevie sendte meg for å si farvel til.
For en fantastisk mann Stevie Wonder er.
Hvor mye dette landet kunne lære...
av en mann som ham.
John McCain, Gud velsigne ham...
han havnet i knipe for den stemmen,
men det kom tilbake for å ta ham mange år senere.
År senere stilte han til presidentvalg
og måtte konkurrere mot den første svarte som hadde blitt nominert av et parti.
Og Barack Obama fikk den nominasjonen på årsdagen for dr. Kings
"I Have a Dream"-tale.
Og av alle stemmene i McCains lange karriere som senator,
hadde den stemmen mot King-høytiden aldri plaget ham
som den gjorde den gangen.
Så hvordan motarbeidet han det? Jeg skal fortelle hva han gjorde.
Hvis dere husker, John McCain fremmet et lovforslag
for å benåde Jack Johnson posthumt etter Mann-loven.
Ja, han fremmet det lovforslaget for å benåde Jack Johnson for Mann-loven.
Mann-loven er nettopp den loven
Sean "Puffy" Combs ble nylig dømt for.
Amerikas ustoppelige *****-lov.
Ja, det er noe annet på gang, men jeg vet ikke hva. Er dere lei?
Nei!
Ok, jeg fortsetter. Det er mer.
Jeg hater konspirasjonsteorier, men jeg skal fortelle dere en om...
og dette er ikke engang en teori. Denne delen vet jeg er et faktum.
Visste dere at...
da jeg forlot Washington D.C. og flyttet til New York på 90-tallet,
hadde New York City Police Department en hiphop-spesialenhet?
Visste dere det?
Og denne spesialstyrken fulgte etter alle
som var involvert i hiphop-kulturen.
Ikke bare rappere, narkolangere,
fordi de mente det hang sammen.
Selv unge komikere som meg. Alle som var en del av den scenen,
visste hvem alle var og hva alle gjorde.
Og på den tiden gikk jeg på nattklubber,
men noen ganger, på en klubb, var lysene litt annerledes.
Jeg la ikke merke til det, men gamlegutta tok meg til side og sa:
"Vær forsiktig på klubben.
De har FBI-lysene på."
Det betydde at belysningen var rar fordi festen var under overvåkning
og de ba meg være forsiktig.
Jeg gjorde ikke noe galt uansett,
hadde det bare gøy.
Visste dere at den spesialstyrken opprinnelig ble opprettet
for å følge med på bare to personer?
Disse personene var en fyr ved navn Christopher Wallace,
også kjent som Notorious B.I.G.,
og Sean "P. Diddy" Combs.
Hvorfor det?
Fordi denne karen har vært overvåket i minst 30 år,
men først nå har de lagt merke til at han driver med utpressing og banker opp damer?
Jeg vedder på at de har sett ham gjøre det i lang tid.
Men hvorfor nå?
Jeg vet ikke.
Det var rart at i dette tilfellet at ingen ringte politiet,
bortsett fra Kid Cudi.
Og alle kalte Kid Cudi en tyster.
Men han var ikke en tyster.
En tyster er når to begår en forbrytelse sammen
og en av dem blir tatt og tyster på den andre
for å redde seg selv ut av trøbbel. Kid Cudi ble krenket av Puff.
Han hevdet at Puff sprengte Porschen
med en molotovcocktail og stoppet ikke der.
Han hevdet deretter at Puff brøt seg inn i huset hans...
og åpnet denne julegavene hans.
Jeg ville blitt rasende.
Kid Cudi sa: "Jeg kan ikke bevise at han åpnet gavene,
men jeg kom inn i huset og han var der, og gavene var åpnet
og han sa: 'God jul, playboy.'"
Så hva skulle Kid Cudi gjøre?
Han hadde bare to valg. Enten A,
du må gjøre noe gangstergreier
som han vil ha vanskelig for å bevise.
Hvis du ikke er sånn...
og jeg tror ikke at Kid Cudi er sånn...
er din siste mulighet B...
du må ringe politiet.
Og bra for Kid Cudi.
Han gjorde det rette.
Jeg, derimot, er bygget slik.
Hvis han ødelegger julen til familien min,
skal han få lide for det.
Folk forteller meg hva som skjedde
uten å vite at det var meg.
"Herregud, Dave!
Har du hørt hva som skjedde med Puffy?"
"Herregud, nei. Hva skjedde?"
"Han jogget alene i Topanga Canyon.
En falk kom fra ingensteds og drepte han!"
"Å, herregud."
Jeg elsker hiphop-musikk.
Jeg er glad i mange av dem som lager denne musikken.
De lærte meg ting og viste meg ting
jeg aldri hadde sett, gode ting.
For eksempel var jeg i Atlanta en gang.
Jeg er nesten ferdig, hold ut.
Jeg var i Atlanta...
og en rapper ved navn T.I...
ringte meg. Jeg kjente ham ikke så godt,
nå gjør jeg det. Men han hadde nummeret mitt.
Og han sa: "Dave, jeg hørte du var i byen min."
Han sa: "Jeg vil vise deg det ekte Atlanta."
Jeg sa: "Ja, for faen, la oss dra."
Han sa: "Møt meg nede hos valet-en."
Så jeg gikk ned.
Jeg trodde han tullet, men da jeg kom dit,
sto han utenfor i parkeringsserviceområdet og satt i en lilla Phantom.
Denne bilen må ha kostet en og en halv million dollar.
Vakker lilla farge med elfenbenshvite seter.
Det er den typen bil du må ha sjåfør for å kjøre,
men av en eller annen grunn kjørte han den selv.
Og jeg stilte ingen spørsmål, jeg bare hoppet inn,
og han viste meg Atlanta, alt.
"Outkast og dem begynte å rappe der borte
og Future pleide å leke på lekeplassen her."
Og så bremset han bilen og pekte på et hus og sa...
"Og Martin Luther King vokste opp i det huset der.
Og han oppdro barna sine her.
Og det er kirken han prekte i der borte."
Og så stoppet vi ved et rødt lys,
og disse små svarte barna
løp mot bilen fra begge sider krysset med vannflasker.
Disse barna i Atlanta, hvis du vet, kalles Water Boys.
Hele virksomheten deres går ut på å selge vann til folk som sitter fast
i den varme trafikken i Atlanta.
Det visste jeg ikke.
Jeg så bare disse unge guttene løpe mot bilen,
så jeg låste døra. "Ikke faen."
Men T.I. rullet ned vinduet og begynte å gi dem ordrer.
"Ro dere ned, ikke bare løp mot noens bil.
Dere vet ikke hva de har der inne.
Og smil, så dere ser mindre truende ut.
Og husk manerene deres. Ja, sir. Nei, ma'am. Vær så snill, takk.
Det vil holde deg i live.
Og hold kondensen på vannet
slik at det ser forfriskende og deilig ut."
Og så skjønte gutten at han snakket med en legende.
Han sa: "Herregud. Takk, T.I."
Og rakte ut hånden for å få penger.
Og T.I. så på ham og sa:
"Jeg har gitt deg spillet", rullet opp vinduet og kjørte av gårde.
Den kvelden...
gjorde jeg showet mitt...
og da jeg kom av scenen, var T.I. bak scenen med en venn
som jeg ikke kjente. Jeg visste bare at vennen hans var noen,
fordi alle oppførte seg begeistret over at han var der.
Så jeg spurte: "Tip, hvem er kompisen din?"
Og han svarte: "Han der?
Han er fremtiden for hip-hop.
Og jeg sa: "Kan du roe deg?"
Så spurte jeg fyren.
Jeg sa: "Hei, hva heter du?"
Og fyren så på meg og sa: "Jeg heter Nipsey."
Og dette var Nipsey Hussle.
Jeg skal ikke gå i detalj, men den kvelden...
den kvelden, gikk jeg og T.I. og Nipsey ut...
og vi hadde det jævlig gøy.
Vi hadde det gøy. Ikke en freak-off, men gøy.
Så mye at da jeg kom hjem fra turneen,
og min kone spør alltid: "Hvordan var turen?"
Normalt svarer jeg bare: "Bra." Men denne gangen sa jeg:
"Kjære, jeg møtte den kuleste fyren.
Han er yngre enn meg, men det er som om han er eldre enn meg."
Hun sa: "Hva mener du med det?"
Og jeg sa: "Jeg vet ikke. Han er som...
Det er som å henge med en lykkekake.
Han hadde bare svar på alt."
Jeg fortalte henne alt om Nipsey.
Det morsomme var at flere år senere
så jeg Nipseys enke og hun tok meg til side.
Aldri møtt henne før.
Hun sa: "Jeg vil bare si at min mann digget deg.
Han sa han møtte deg i Atlanta, og at dere hadde det fantastisk sammen."
Jeg sa: "Det er helt sykt. Det hadde vi virkelig."
Kort tid etter å ha møtt Nipsey, var jeg i L.A. på show.
Etter showet fikk jeg en melding fra en som sa:
"Jeg er på en fest du må komme." Jeg svarte: "Jeg skal legge meg."
Og han sa: "Nei, du må komme på denne festen."
Så jeg tenker at dette må være freak-off-en, endelig.
Festen var på et sted jeg hadde vært mange ganger.
Så jeg var ikke gira på å være der.
Men da jeg kom inn, var det bare annerledes.
Det var livlig.
Og det viste seg at festen var for Nipsey.
Nipsey hadde blitt nominert til Årets rapalbum,
og alle han hadde noensinne respektert var på festen.
T.I. var der, Snoop var der, Jay-Z var der,
Puffy, før vi visste han gjorde alt det der, var der.
Jeg var der, og så videre.
Og så bra som festen var,
hadde jeg det gøy, men jeg hadde en klump i magen
fordi det minnet meg om 90-tallet.
Og du kan tro meg eller ei.
Jeg forteller deg bare hvordan jeg så det og hvordan jeg følte det.
De hadde FBI-lysene på.
Jeg tenkte bare: "Denne festen er under overvåkning."
Men jeg tenkte ikke så mye på det.
Og så dro jeg hjem til Ohio og tok en lur
og min kone vekket meg og hun hadde tårer i øynene
og hun sa: "David." Jeg sa: "Hva er det?"
Hun sa: "Vennen din er død." Og jeg er gammel nå, så jeg tenkte:
"Kvinne, du må være mer spesifikk enn det."
Jeg kjenner folk med gikt.
Men det var Nipsey.
Og det er derfor jeg føler for Charlie Kirks fans
fordi jeg vet hvordan det er å se noen du ser opp til
og beundrer bli skutt av en nobody.
Herregud.
Det er så vanskelig å akseptere det.
Og hvis du så på internett og så alle de forferdelige videoene,
for det var en veldig blodig video av drapet på Nipsey også.
Og så så jeg på kommentarfeltet, og internett gjorde det det gjør,
og alle kom med den ene konspirasjonsteorien etter den andre,
men den jeg så mest handlet om en holistisk lege
i New York City. Har du hørt om den?
Det er en lege som heter dr. Sebi.
På midten av 90-tallet, på høyden av AIDS-epidemien,
en svart holistisk lege i New York ved navn dr. Sebi hevdet
at han helbredet to personer for AIDS og HIV på en holistisk måte.
Og på den tiden var det en ulovlig påstand
å komme med i USA på grunn av FDA.
Så den føderale regjeringen tok dr. Sebi til retten
og delstaten New York tok dr. Sebi til retten.
Og dr. Sebi vant begge sakene.
Og Nipsey Hussle, uten at mange visste det,
holdt på å lage en dokumentarfilm, han produserte den,
om dr. Sebis arbeid og liv.
Og folk på internett tror at større makter drepte Nipsey Hussle
for å holde den informasjonen skjult for deg og meg.
Jeg vet ikke. Jeg vet ærlig talt ikke.
Men jeg skal fortelle noe som jeg vet.
Den største komikeren jeg har sett med mine egne øyne er Charlie Barnett.
Charlie Barnett, en legende innen gatekomedie i New York.
Han opptrådte bare på gaten og jeg var heldig nok til å møte ham.
Han var en mentor for meg.
Charlie Barnett var så flink til å opptre på gaten, at han fra gaten
fikk seg en jobb på Saturday Night Live.
Men i løpet av uken med øvinger oppdaget de at han ikke kunne lese.
Så de sparket ham og erstattet ham med Eddie Murphy.
Å, det kunne ha blitt så vakkert.
Men du må kunne lese for å være med i Saturday Night Live.
Jeg vet dere så Bad Bunny forrige uke.
Jeg kritiserer ham ikke, men han leser.
Charlie Barnett lot seg ikke avskrekke. Han fortsatte å presse på.
Og han fortsatte med filmer som D.C. Cab, som var der jeg først så ham.
Han var med i Miami Vice.
Denne jævelen ble en stjerne på egen hånd.
Men det som stadig ødela for ham
var at Charlie var en forferdelig narkoman.
Han begynte å ta crack for å slutte med heroin.
Han var fortapt.
Han lærte seg gatekomedie av en fyr som het Swami X,
og Swami X lærte ham mer enn bare komedie.
Han lærte ham hvordan man blir høy, og Charlie klarte aldri å bli kvitt det.
Og da Charlie var min mentor, selv om han var en forferdelig narkoman,
så jeg ham aldri høy.
Han ville aldri gjøre mot meg det Swami gjorde mot ham.
Han sørget for at jeg forsto at kokain ikke er noe for deg,
selv om de damene er finere enn de marihuana-tøytene du henger med.
En kveld så jeg Charlie på en komedieklubb
og han så forferdelig ut.
Og han unngikk meg når han var høy,
men jeg hadde aldri sett ham så dårlig.
Så jeg sa til ham: "Charlie, går det bra?"
Og han sa ingenting.
Og jeg sa: "Er du høy?"
Og han lo.
Han sa: "Nei, jeg er ikke høy.
Jeg er døende."
Og jeg sa: "Hva?"
Og han sa: "Jeg er døende.
Jeg har AIDS.
Og jeg er døende."
Jeg må ha vært 18 eller 19 år gammel.
Jeg hadde aldri møtt noen med AIDS.
Men dette rystet meg.
Og så begynte jeg å tenke på alle vitsene hans.
Og han hadde hintet om det i årevis.
Han hadde en vits hvor han sa:
"Jeg tok en AIDS-test i går. Jeg fikk 65."
En annen gang han var på scenen på Apollo
og sa: "Alt har sine gode og dårlige sider."
Og publikum svarte: "Ja."
Han sa: "Så hva er bra med crack?"
Og alle i Harlem svarte: "Ingenting."
Og han sa: "Crack har fått prisen på fitte ned til fem dollar."
Men da han sa at han hadde AIDS, ble jeg så sjokkert
at jeg så på ham for å se om han spøkte.
Og jeg skjønte at han mente det.
Og jeg sa: "Faen ta den dritten."
Han sa: "Hva mener du?"
Jeg sa: "Du skal ikke dø rundt meg. Det er ikke din skjebne."
Han sa: "Hva snakker du om?"
Og jeg tok Charlie Barnett til dr. Sebi.
Dette er et faktum.
Og dr. Sebi behandlet Charlie Barnett i tre måneder.
Dette er en sprø historie. Kunne vært en film.
Det er en lang historie, men poenget er,
Charlie døde av AIDS.
D.C., uansett hvor mye denne regjeringen eller noen andre legger press på deg,
må du holde hodet kaldt.
Jeg er her for å minne om at vi er et fellesskap
og vi vil holde oss tilregnelige sammen.
Vi tar var på hverandre og venter til denne oransje fyren er ferdig.
Frykten jeg har for meg selv
som jeg trenger dere til å beskytte meg mot er kooptering.
Min stemme har blitt sterkere enn jeg hadde tenkt,
og jeg kan ikke la dem gjøre mot meg som Charlie Kirk,
eller enda verre enn det.
Hva om de de lurer meg, koopterer meg,
og får meg til å si det de vil at jeg skal si?
Det kan vi ikke tillate.
Så, for sikkerhets skyld,
trenger vi en kode.
Det må være noe jeg kan si slik at hvis jeg sier det,
vet dere at de har meg.
Og ikke hør på noe av det jeg sier etter at jeg har sagt de ordene.
Men ikke fortell noen hva det er, men det må være noe
som jeg aldri ville sagt.
Å, jeg vet hva koden er.
Koden er: "Jeg støtter Israel."
Tusen takk, og god natt.
GORÉE-ØYA
CHANGU-ØYA
PRAG, TSJEKKIA
OG SOM ALLTID ELAINE
KONFIDENSIELT - TOPP HEMMELIG
DAVE CHAPPELLE "USTOPPELIG ******"