Fridfulla Kraków.
Det var bara som det verkade. Plötsligt började det dyka upp-
-farliga exotiska ormar på vift i staden.
Och lika plötsligt dyker det upp en reptilexpert som kan hantera dem.
Han heter Leszek L.
Han var känd i Kraków som reptiluppfödare.
Han hade många vänner inom polisen, som dessutom var högt uppsatta.
Jag har hört att Leszek L.-
-faktiskt lämnade ormarna där själv och sen ringde polisen.
Poliserna som tog emot samtalen-
-gav honom uppdragen att fånga in de farliga reptilerna.
På det sättet tjänade han extrapengar.
Han var själv lika farlig som ett vilt djur.
AVSNITT 3
Det är väldigt misstänkt. Hela situationen med Leszek L.
Om man läser filerna noga-
-så angav Leszek L. Robert Janczewski två gånger.
Som om han ville se till att polisen misstänkte honom.
Man funderade på varför Leszek gjorde det.
Han framstod inte som en laglydig medborgare-
-som gör sånt av ren pliktkänsla.
Än i dag vet jag inte varför Leszek angav sin vän.
Han var skyldig honom pengar.
Den 2,5 meter långa tigerpytonormen-
-hittades i skogen av Aleksandra Jałocha på sin väg hem.
Ormen var här borta.
Hon blev väldigt rädd.
Barn går ofta till skolan genom den här dungen.
Polisen kallade in reptilexperten Leszek.
Enligt Leszek var reptilen slö, eftersom den var kall.
I varmare förhållanden kunde den ha varit farlig.
Ett ormbett kan leda till amputation.
Jag har fångat in flera skallerormar.
En vid Barbican i Kraków, en annan i domstolen.
En kobra sågs i ett bostadsområde. Folk är oansvariga.
Jag träffade Leszek på kvällsskolan på Łobzowska-gatan.
Han hade många hobbyer. Han gillade dykning.
Han gillade även reptiler, kräldjur och groddjur.
Vår bekantskap fortsatte, men på ett annat sätt.
Jag började jobba med honom också.
Han organiserade visningar på skolor-
-där han visade reptiler från sin samling för barnen.
Leszek L. skröt även om att han hade lyckats smuggla-
-några exotiska djur under sin tröja-
-över landets gräns utan att åka fast.
Mellan 1981―1989 var vi vänner, kan man säga.
Vänskapen var nog bara från min sida-
-för jag gjorde allt jag kunde. Jag hjälpte honom med många saker.
De var kompisar sen yrkesskolan.
Han var som en guru för Robert.
Mycket äldre och starkare. Populär bland kvinnor och sånt.
Kanske inte populär, men en ökänd flirtare.
Leszek L. ska ha behandlat Robert rätt illa, kan man säga.
Lite som en tjänare. Han fick honom att göra saker-
-som han inte ville göra.
Han behövde en person-
-som skaffade fram labbmöss till sina reptiler.
Han sa att det fanns ett jobb på zoologiska institutet.
Man skulle tömma burarna, lägga in rent sågspån, tvätta allt.
Allt stank, för det var labbdjur.
Jag träffade Leszek omkring 1978.
Han hade tre dykrekord i Guinness rekordbok.
Han brukade visa diabilder från sina resor runt jorden.
I den postkommunistiska verkligheten kändes det som en annan värld.
På den tiden var Leszek väldigt trevlig.
Han kunde beskriva dyken på ett väldigt vackert sätt.
Men när han drack alkohol förändrades hans beteende helt.
Lite som dr Jekyll och mr Hyde.
Två helt olika personer. Helt oigenkännliga.
När han drack mycket var han oförutsägbar.
En gång hemma hos honom så rökte han en cigarett-
-och släckte den på min arm.
Han sa: "Du är en tuff jävel."
Det här var nära julen 1993. Det var sista gången vi träffades.
Han var skicklig med kniven.
Han kunde avlägsna djurhud med en kirurgs skicklighet.
Man kan anta att han också kunde avlägsna huden-
-med samma kirurgiska precision från en människa.
Välkomna! Vi är Maciek Kłeczek i Przyjaciele.
Mot slutet av 90-talet var Kornet en plats-
-där man kunde råka ut för äventyr.
En av personerna som inspirerade till olika historier var Leszek.
"Jag vill visa dig nåt kul. Jag bor i närheten."
Atmosfären var som i en skräckfilm.
Ljuset från en svag glödlampa skapade en halvmörk atmosfär.
Det fanns en hel vägg med olika djurben och hudar-
-som troligen hade garvats av Leszek.
Han hade såna färdigheter.
Vi går in i det sista rummet som har terrarier från golv till tak.
En krokodil längst ner. Monokelkobra till höger.
Till vänster, en tropisk skallerorm.
Och högst upp en svart mamba.
Han öppnar ett stort terrarium. Inuti finns en enorm orm.
Det var en pytonorm.
Han hade en nätpyton. Den hette Kaśka.
Jag ser en krokodil springa runt och gömma sig bakom soffan.
Jag tänker: "Vad fan är det här?"
Den gömde sig bakom soffan och började morra som en hund.
Ungefär så här stor. Leszek lyfte upp den.
Han höll krokodilens huvud mot mitt.
Plötsligt biter den mig i armen! Jag känner blodet sippra.
Den bet mig.
Han sa: "Äsch, du är okej."
Han låste in krokodilen och sa: "Fan, den bet dig verkligen."
Man kan se det.
Han säger: "Det är nog bäst att du inte berättar för nån."
Sen lägger han till: "Ingen kommer att tro dig ändå."
Och han skrattar.
Han verkar ha tappat greppet.
Vår trevlige granne sköt mot mig.
Det var på tre meters håll.
Jag fick bara ytliga brännskador i ansiktet.
-Bara? -Bara.
Vi kände oss maktlösa.
Vi kontaktade tv-bolaget. Två andra grannar och jag.
-Är de där djuren utom kontroll? -Hans orm rymde.
Vi hittade den i källaren, virad runt ett dörrhandtag.
Min man sa: "Jäklar, det börjar bli farligt."
Jag ringde polisen, för jag var orolig för mitt barn.
Polisen kom in och gick ut.
De sa: "Ta det lugnt. Allt är ordnat."
Leszek fick reda på vem som hade ringt polisen.
Han kom ner och sa: "Om ni ringer polisen igen"-
-"så blir det konsekvenser."
Han samarbetade med polisen. Många poliser kände honom.
Han festade med dem.
Även när Katarzyna försvann-
-tillbringade Leszek nyårsafton och nyårsdagen med en polis.
Många högt uppsatta poliser var nära vänner till honom.
Leszek L. berättade också historier-
-om hur han bjöd in unga flickor till fester hos honom.
Sen gjorde han det omöjligt för dem att gå.
Till exempel genom att linda en orm runt dörrhandtaget.
Jag har hört från kvinnor att han brukade vara våldsam.
Ibland slog han dem.
Det var nåt som inte stämde i hans huvud.
Det kan inte uteslutas att han fick sjukliga böjelser.
"Jag har ju flått en orm. Varför inte en människa?"
Skulle Leszek kunna flå en människa? Jag tror det.
Jag hade fiskar och gick två gånger i veckan-
-till Leszeks djuraffär.
En dag kom jag in och såg en kvinnas ansikte-
-bakom akvarierna.
Hennes hår var utsläppt. Lite rödaktigt.
Bredvid henne satt en kille som jag inte kände.
Liknade hon den här personen? Ta en titt.
Självklart. Men hon hade håret utsläppt.
Hon var i butiken. Jag är 100 procent säker.
Hundra procent säker.
Det är svårt att koppla skinnen från döda ormar-
-till det som hände Kasia.
Det gick inte att bekräfta Leszeks koppling till fallet.
-Sökte ni igenom hans lägenhet? -Jag minns inte.
Jag ser det som om det vore i dag.
Men datumet... Nej.
När stängde butiken?
-För jag minns inte. -1998.
År 1998.
Leszek L. kan inte berätta något.
Han dog år 2007 efter en tids alkoholmissbruk.
Han blir lätt en syndabock eftersom han är död.
Han kan inte försvara sig.
Det är lätt för oss att dra vissa saker till hans nackdel.
Man kan ha teorier om Leszek L. som en lämplig misstänkt.
På grund av hur utredningen sköttes får vi aldrig veta sanningen.
APPELLATIONSDOMSTOLEN 23 MAJ 2024
Jag känner mig som en åklagare.
För överklagandet är ju ett åtal som görs av försvaret-
-mot polisen, åklagarsidan och den första rättsinstansen.
Jag säger detta på fullt allvar.
Jag anklagar dessa personer och myndigheter-
-för att ha bortsett från sanningen.
Det finns inte ens indicier.
Jag ska inte spela teater.
Jag kommer inte att skoja. Inte försöka få rätten att skratta.
För det här fallet är inte så.
Jag ska vara helt allvarlig.
Till skillnad från försvaret.
När jag gick in i rättssalen kunde jag aldrig veta-
-vad åklagarsidan skulle trolla fram.
Det här är en mosaik-
-av meningslösa pseudobevis. Av rena gissningar.
Han lär ha haft henne i lägenheten och ibland på sin kolonilott.
Ingen vet var kolonilotten låg.
Han måste ha kört henne mellan de två ställena.
Hur då? På sin cykel! Han kan ju inte köra bil.
VARNING! FAROZON
JANUSZ KUTYŁA bekant till Jozef Janczewski
Jag meddelades skriftligen av åklagare Krupiński-
-att jag skulle göra alla utrymmen på min kolonilott tillgängliga.
Jag kände inte Robert alls.
Han kom hit med sin far för att måla mina fönstergaller.
En gång fick han betalt för att laga fönstren.
Jozef Janczewski var under en viss period-
-en bekant till min fru, Halina Kutyła.
Vi kände varandra som poeter.
Åklagarens teori var att Robert Janczewski-
-kan ha fått nycklarna av sin far.
Jozef hade nycklarna till kolonilotten-
-för att träffa Halina på helgerna.
Han kunde ha begått mordet här.
Det var därför åklagaren förstörde hela min kolonilott.
Här brukade det finnas en damm.
Som man ser är den helt uppgrävd.
Den skulle återställas till sitt ursprungliga skick.
Men jag får nog inte en ny damm.
Han säger: "Vi har hittat något."
De lyfter på presenningen. Där låg min döda katt.
Kom, Rudolf! Var inte rädd.
Kom, kissen. Ingen ska göra dig illa.
Som ett resultat av polisinsatserna-
-spreds ryktet i byn om att de fann fjorton kroppar.
Att morden ägde rum här.
Mitt rykte var i spillror.
Jag var förbannad på honom, och det är jag fortfarande.
Jag skrev en dikt till en viss åklagare, P.K.
"Nya Themis, utan ögonbindel!"
"Lyft ditt svärd och väg dennes gärningar."
"Straffa honom enligt lagen och rättvisan."
"Amen."
APPELLATIONSDOMSTOLENS SLUTPLÄDERINGAR
Allt som accepterades, som aldrig borde ha accepterats-
-bevisar bäst det faktumet-
-att man ville få till en dom till varje pris här.
Övertygelsen om att vi har förövaren.
Vi behöver bara, som advokat Znamiec sa-
-utföra det teatraliska.
För det här var teater, inte en utredning.
I den här teatern har alla sin roll. Låt oss hålla oss till dessa roller.
Jag vill även vädja till pressen.
Att pressen håller sig till sin roll.
Vid den rättegången reste sig åklagare Krupiński-
-och pekade på Michał, som då satt bredvid mig.
Han sa: "Det är inte som det verkar, herr Fuja."
Jag kan säga till herr Fuja, journalisten som är här...
Han blev kanske manipulerad. Jag vill inte gå in på det.
Men det var, ärade domare-
-dessa anklagelser om manipulation-
-i motsats till bevisen-
-som skulle skapa intrycket av en ond åklagare.
Onda poliser. Onda myndigheter.
Försvaret ägnade mycket tid åt lögndetektortestet.
Man sa att det inte var trovärdigt och inte borde tas i beaktande.
I den stressigaste situationen...
Det är ju stressigt att bli gripen.
...tar man en person till lögndetektortestet på kvällen.
Vem gör testet så dags? Vem?
Såna tester får inte, ärade domare-
-ges någon trovärdighet ur en rent objektiv synvinkel.
Sättet som det utfördes på, ur ett rent metodologiskt perspektiv-
-var en skymf mot alla regler.
Det var dags för åklagarens slutplädering.
Åklagare Krupiński reste sig och sa att testet hade utförts korrekt.
Han hade bevis för det. Han hade filmat lögndetektortestet.
Han spelade upp ett utdrag.
Och det som vi såg där...
Du har gått med på att bli testad.
Jag ska dig dokumentet där du går med på-
-att endast svara på frågor om mordet på Katarzyna Zowada.
Den andra frågan är om du går med på att detta-
-filmas med filmkamera?
Då kan det senare inte finnas några tvivel-
-att jag har antytt något eller behandlat dig illa.
Vägrat låta dig vila, ta en toalettpaus och så vidare?
Jag har precis varit på toaletten.
-Så vi gör det? Vi filmar? -Gör vad du vill.
-God dag. -God dag.
-Bienkunski. -Fuja.
Vi träffades i det här fallet. Minns ni det?
Jaså? Kanske.
Är ni Polens främste expert på den här apparaten?
Jag brukar kallas till de allvarligaste fallen-
-som täcks av nationell media.
Är det sant att personen som testas ska varnas i förväg?
Inte först vid testet. Att svaren är "ja" eller "nej"?
Det är en del av utredarnas taktik. Det är deras beslut.
Men högsta domstolen avråder från det.
I stället för att rakt säga:
"Testet är valfritt. Går du med på det eller inte?"
"Du kan avbryta när som helst. Var god kom ihåg det."
Det är så en expert kommunicerar.
Räknar du med att kunna lura apparaten?
Nej, jag har inget att dölja.
För om...
Jag ger alltid en extra förklaring till vissa människor.
Om sanningen skiljer sig från det som sägs-
-så säger jag rent ut: "Gå hem."
"Jag kan skada dig i rättegången."
"Jag avslöjar dig genom det här testet."
Men du är oskyldig, så du har väl inget att frukta?
-Har jag rätt? Okej. -Ja.
Är det ett gott råd eller påtryckning att göra testet?
-Ni vill sätta mig på skampålen. -Nej.
Är det mitt fel att han gick med på det?
Han gick med på det. Han fick sina rättigheter upplästa.
När fick ni veta att Robert behandlades mot psykisk ohälsa?
Att han har schizofreni och därför tar medicin?
Definitivt innan testet.
Du sa förut att psykisk sjukdom är en kontraindikation.
Psykisk sjukdom.
Från utvärderingen som jag läste-
-vet jag inte om diagnosen var en psykisk sjukdom.
Han hade schizofreni. Han blev diagnostiserad 1992.
Jag vet inte om det stod där.
Det stod att han kan ha en psykologisk defekt.
Men det var inte definierat vad.
Ni ska ju veta om det är en sjukdom eller en mindre störning.
Om uttrycket "psykiskt sjuk" hade funnits där-
-skulle jag inte ha utfört testet.
Betyder det att åklagaren undanhöll det från experten?
Experten hade redan testat andra personer i fallet.
Kanske flera dussin.
När ni testade detektiven som mamman hade anlitat-
-var resultatet att han dolde något.
Sen testades rektorn på skolan där Robert hade gått.
Ni ansåg att han också dolde något.
Ni kunde inte utesluta hans inblandning.
"Jacek döljer sin vetskap"-
-"om vissa omständigheter kring mordet och de inblandade."
"Zbigniew döljer troligen också något."
"Konrad också."
"Grzegorz döljer något. Hans inblandning kan inte uteslutas."
Leszek döljer också något."
Alla som Bienkunski testade dolde tydligen något!
Låt er inte testas!
Om jag drog såna slutsatser-
-betyder det att de personerna-
-i ett visst skede av brottet-
-kan ha vetat något och vägrat att avslöja det.
Det fanns oräkneliga personer av intresse i det här fallet.
En man anklagades av sina egna kollegor.
Enligt tipset ska den här forskaren ha haft-
-ett kvinnofinger i en burk i sin samling av läromedel.
Han blir kallad till polisen.
Han träffar teamet för kalla fall.
Han går med på ett lögndetektortest.
I labbet har han många vävnadsprover. Han kan bekräfta deras ursprung.
Det är snabbt bevisat att fingret inte ens kom från en kvinna.
Minns ni vävnadsforskaren från Jagellonska universitetet?
-Jag minns inte hur han såg ut. -Ni testade honom också.
"Baserat på testerna"-
-"är personen rädd för att avslöja"-
-"sin inblandning i mordet."
Han tappar fattningen.
Det knäckte honom, fysiskt och psykiskt.
Han vet inte vad som väntar eller hur han blev indragen i fallet.
Åklagarmyndigheten begär att polisen informerar universitetet-
-att mannen är misstänkt i ett gammalt mordfall.
Den 8 september 2018...
Mindre än två och en halv månad efter att detta kom ut-
-klarar mannen inte pressen mer. Han begår självmord.
Han visade sig vara oskyldig.
-Vem säger det? -Åklagaren.
Han hade blivit förtalad av några bekanta-
-och hade inget med fallet att göra.
Det intressanta är att detta skedde sex månader efter Roberts gripande.
Det är ju när vi skulle tro-
-att åklagaren var 100 procent säker på att Robert var mördaren.
APPELLATIONSDOMSTOLEN
Jag minns när jag satt i rättssalen-
-och väntade nervöst på domen.
Precis när fallet skulle avslutas tog det en ny vändning.
Domstolen har bestämt att öppna överklagandet igen-
-genom att utföra en offentlig utfrågning-
-av personer som hittills har varit anonyma vittnen.
Bevisen från anonyma vittnen var så viktiga och så avgörande.
Minsta tvivel skulle underminera hela domen.
Hela rättegången skulle behöva upprepas.
Vi visste egentligen inte alls vad vittnena hade sagt.
Vi hade fått utskrifter som var nästan helt censurerade.
Två väldigt viktiga anonyma vittnen-
-är nummer 2,2018 och 4,2018.
De anonyma vittnena visade sig vara två kvinnor-
-som tidigare var Roberts grannar.
Mitt barn är sjukt. Kan vi skynda på?
Känner vittnet igen kvinnan som hon såg med svaranden-
-på något av dessa fotografier?
Kom närmare.
Här är hon.
En viss höstkväll år 1998-
-kommer mamman och dottern att minnas för alltid.
Den här dagen hade de bråttom på vägen ut.
De gick ut i trappan på bostadshuset-
-där de bor på samma våning-
-som Robert Janczewski.
En märklig man, som anses som farlig.
Aldrig tidigare sedd av sina grannar med en flickvän.
Mamman och dottern ser två personer gå uppför trappan.
Den ena är svaranden, Robert Janczewski.
Den andra är en ung kvinna.
Hon hade på sig sin luva. Blont hår stack ut, som här.
Jag gick i grundskolan när mamma såg kvinnans bild på tv-
-i ett program om försvunna personer.
Kvinnan på tv hade också ett blekt ansikte och blont hår.
Ett blekt ansikte. Hon identifierades baserat på det.
Det är läskigt att vara blek.
Vittnet var sex eller sju år när händelsen inträffade.
Det utesluter ju inte möjligheten att hon faktiskt minns det.
Men det måste hanteras med försiktighet.
Så enkelt är det. Som barn hade jag ett bra minne.
Och...
Minns du vad du och din mamma hade för kläder på er-
-när ni gick förbi svaranden i trappan?
Man måste komma ihåg att människans minne är opålitligt.
Människans minne är en process.
Varje gång jag minns händelser kanske jag ändrar dem lite.
Det är en myt att minnet fungerar som en videokamera-
-som den som filmar mig just nu.
Du sa att hon var ett halvt huvud längre än Janczewski.
-Sa jag det? -Det står i protokollet.
Nån kanske gjorde ett misstag.
Vittnet Ewa fick besök av polisen.
De kom "på en kopp kaffe".
För att prata om mördaren Robert. De var inte subtila med det.
De kallade Robert för mördaren och kvinnan för offret.
Är det så utredningar går till i det här landet?
Innan man förhör ett vittne tar man en "kopp kaffe" med dem?
Och berättar allt om utredningen?
Problemet med fallet är inte-
-huruvida de kände igen Katarzyna Zowada på bilderna.
Problemet är att innan förhöret ens började-
-hade de närvarat vid polisens informationsträffar.
Utan tvekan hade de haft chansen-
-att se bilderna på Katarzyna Zowada som publicerades i pressen.
Jag vet inte om det var den kvinnan, men han var med en kvinna.
Jag är inte säker.
Något sägs, men nåt annat skrivs ner. Det är ett problem.
Jag har jobbat skift som väktare i 24 timmar. Jag är trött.
Vittnet Ewa vräkte ur sig:
"Jag ångrar att jag träffade svaranden i trappan."
"Annars hade jag inte behövt gå igenom det här."
Det finns inget mer övertygande än det-
-angående sanningshalten i hennes vittnesmål.
Den ena var osäker.
Det innebar att det hela var tvivelaktigt.
Den andra var överdrivet säker.
Hon sa: "Ja, så måste det vara. Punkt slut."
Jag såg sidan av hennes ansikte och det matchade fotot.
Jag är säker på att han gick arm i arm med henne då.
Och det är du säker på än i dag?
Hur många gånger ska ni fråga mig det?
Vittnena klarar inte, som domstolen kan se-
-en granskning av sitt vittnesmål.
Särskilt i fall som involverar så mycket allvarligt tvivel-
-måste man vara försiktig så att man inte skräddarsyr-
-tolkningen av bevisen med sin hypotes.
Har du nånsin gått i trappan med en tjej?
-Ja. -Ja?
Men inte med den personen som jag misstänkts ha mördat.
Som det senare påstods av anonyma vittnen.
Två personer sa senare att de såg mig med Katarzyna Zowada.
Vem var du i trappan med?
Det var en viss person, men jag går inte in på detaljer.
Om det visade sig att Robert var skyldig-
-skulle det vara ett nederlag för mig.
Javisst.
Ett yrkesmässigt nederlag-
-som terapeut för en patient.
Det vore inte första gången.
Om han är skyldig, har jag blivit lurad dubbelt upp.
Det skulle vara slutet för mig som journalist.
Båda gångerna hade jag haft fel och varit omedveten om det.
Svaranden kan fortsätta.
Ärade domare, jag vill också säga något.
Kan jag börja? Jag heter Robert Janczewski.
Jag är inte "Huden". Jag är inte "Odjuret".
Jag är inget monster. Jag har inte dödat någon.
Jag har inte skadat nån.
Jag är en människa och medborgare i det här landet.
Man har försökt lägga skulden på mig i nästan ett kvarts sekel-
-för mordet på Katarzyna Zowada.
Jag talar direkt till domstolen-
-för det här är min sista chans att skipa rättvisa.
Polisen sa rakt ut till mig att de visste att jag var mördaren.
Ju mer desperat jag förnekade det-
-desto mer såg Michalec det som ett tecken på min skuld.
Jag kommer att tala sanning så länge jag lever.
Jag dödade inte Katarzyna Zowada.
Jag dödade henne inte. Det betyder att jag inte dödade.
I motsats till polisens teori-
-är orden "jag dödade inte" inte ett spår på själen.
Det är bara desperata ord.
Jag skriker faktiskt: "Tro mig, jag gjorde det inte."
Jag har suttit häktad i sju år.
Det har varit sju svåra år.
Varje dag vaknar jag och hoppas att denna mardröm ska ta slut.
I dag ligger mitt öde i era händer.
Jag ber om ett frikännande.
Ingen annan dom i det här fallet skulle vara rättvis.
APPELLATIONSDOMSTOLENS DOM
Förbarma dig över oss och hela världen.
För hans smärtsamma lidande...
...förbarma dig över oss och hela världen.
För hans smärtsamma lidande...
Vi fortsätter nu med tillkännagivandet av domen.
Därför ber jag alla att resa sig.
En dom å republiken Polens vägnar.
Den 31 oktober 2024-
-har appellationsdomstolen i Kraków, i enlighet med artikel 414-
-paragraf 1 i straffrättslagen-
-samt artikel 17, paragraf 1, punkt 1 i straffrättslagen-
-frikänt svaranden, Robert Janczewski-
-från brottet i åtalet.
Domen träder i laga kraft.
Det innebär att den åtalade nu är en fri person.
I sju år trodde jag på det här fallet.
Jag gav inte efter för den allmänna opinionen.
Inte mot systemet eller mot domstolen.
Efter de sju åren kände jag att orättvisan var över.
Rätten har frikänt Robert Janczewski.
Känner du skuld över att han var inlåst i sju år?
Man kan känna skuld för att man gör program som är suggestiva-
-eller inspirerade av försvaret.
Tack så mycket.
Systemet är inte dåligt, men det finns personer-
-som av olika anledningar beter sig som de gör.
Som att döma någon till varje pris.
Polisen kommer ju inte hem till alla och säger att man är en mördare.
Det finns många skäl till att vi inte är bra syndabockar.
En bra syndabock är försvarslös.
-God morgon. -God morgon.
-Spänn fast säkerhetsbältet. -Javisst.
Hur mår du?
-Har det sjunkit in än? -Ja.
För oss har det inte gjort det.
-Jag är ledsen... -Ta det lugnt.
-Jag måste dra åt den. -Vi har tid.
Å ena sidan kände jag på mig att du skulle hålla ut.
Men samtidigt, paradoxalt nog, var jag rädd för din skull.
Tack för att du är en så hygglig person.
Verkligen.
Jag höll mitt löfte. Jag sa att jag inte överger dig.
-Minns du? -Ja.
Jag upprepade det för mig själv många gånger.
"Du är inte ensam. Jag får ut dig. Håll bara ut."
Det här bär jag med mig resten av livet.
Jag minns när vi kom till platsen där vi skulle träffa Roberts mamma.
Vi tackar er av hela hjärtat. Vi bugar oss för er.
Du behöver inte tacka mig.
Stanna här en stund.
Jag tar hand om formaliteterna. Sen kan vi prata i fred.
-Vänta här en minut, okej? -Självklart.
Då tänkte jag att det här är det bästa med det här jobbet.
Man gör inte bara något intressant.
Arbetet med lagen, med domstolsdispyter.
Men man kan också göra gott.
För det fanns godhet där, helt enkelt.
Ett blygsamt mål är att Robert ska överleva.
Att Robert gradvis ska stå på egna fötter.
Att han ska ha lite hopp.
Att återfå känslan av att han har kontroll över sitt liv.
Tack.
Lycka till. Vi håller kontakten.
Om Michalec letar efter spår på själen...
Jag tror att den här utredningen-
-skadan som Robert utsattes för, den onödiga sjuåriga häktningen...
Allt det här har lämnat ett permanent spår på hans själ.
Nu vet vi vem som inte gjorde det.
Men vi borde faktiskt vara mer oroliga-
-för det betyder ju att förövaren kan finnas kvar där ute.
Det är en sak som stör mig.
Det dök upp väldigt tidigt i fallet.
Ett utlåtande från februari 2007, från Jagellonska universitetets-
-avdelning för rättsmedicin.
"Katarzyna Z. ådrog sig massiva, multipla organskador-
"som stämmer med att ha blivit påkörd eller med ett fall från hög höjd."
I december 1997 gjorde Katarzyna ett självmordsförsök.
I över två timmar satt hon vid dammen i Dąbie.
Det var där hennes kvarlevor skulle hittas året därpå.
Hon funderade på att dränka sig i Wisła.
Så det kan inte uteslutas att förövaren hittade hennes kropp-
-flådde den och kastade huden i Wisła.
Det är problemet med fallet.
På grund av hur dåligt allt gjordes får vi aldrig veta vad som hände.
Dessutom visade det sig att en oskyldig man-
-trakasserades i 25 år.
Man får inte döma folk till livstid om det inte finns bevis.
Vårt samhälle borde inte tolerera det här.
Vi som journalister borde inte tåla det.
Vi ska ju övervaka de som har makten.
Inte bara politiker, utan även polisen och åklagarna.
Jag har en dröm om att träffa någon på min livsväg.
En person som...
...kan släppa in...
...en solstråle med sitt leende.
Som jag kan bry mig om med varje andetag jag tar.
Jag saknar de åren nu, de 25 åren.
Jag hade planer för mitt liv. Jag var 35 år gammal.
Nu är jag 60 år. Är det mitt fel? Vems fel är det då?
KRUPIŃSKI OCH MICHALEC AVBÖJDE TILL ATT MEDVERKA I SERIEN.
KOSTNADEN FÖR DEN 25 ÅR LÅNGA UTREDNINGEN FÖRBLIR OKÄND.
Text: Daria Lodygowska Iyuno