Labas. Labas.
Labas, labas, labas...
Filipai, nustok! Prašau, ji ką tik užmigo.
Baik.
-Arbatos? -Ne, nenoriu.
-Kaip praėjo pasirodymas? -Gerai. Buvo vakarėlis po jo.
Vakarėlis?
-Darbo reikalai. -Tikrai.
Ačiū. Ačiū, kad prižiūrėjai Tosią.
-Nori išgerti? -Vidurys nakties.
Užsidirbai.
-Ji vėl verkia? -Ne.
Atsiprašau.
Reikia sutvarkyti namus.
Nori pusryčių?
Ne. Man bloga.
-Turėtum ką nors suvalgyti. -Rimtai, galiu apsivemti.
Tuo labiau reikia valgyti. Kai kas pabudo.
Velnias.
Nerimauju dėl jos.
Ji neturi temperatūros, gal dygsta dantukai?
-Ji alkana. -Gal. O gal dėl karščiavimo?
Eikš. Karščiuoji ir esi alkana?
-Grįši iki 21 valandos? -Pabandysiu.
Tiesiai namo, turiu pasirodymą klube.
-Gal gali ją paimti? -Žinoma. Eikš čia.
Nežiūrėk taip.
-Žinau, kad susimoviau. -Filipai?
Eikš.
Šitas čiaupas varva, reikia pataisyti.
-Net jei užsuku. -Dabar?
-O jei užtvindys? -Neužtvindys.
Galiu rasti santechniką ir sutvarkyti, tik pasakyk.
-Ne, sutvarkysiu vėliau. -Tik ne per vėlai.
-Ne. -Užkaisi virdulį?
Štai.
Eik į dušą, paruošiu mišinuką.
Gerai, gerai!
Tu neisi į dušą?
Tuoj, princese. Na, na.
Klausyk, turime tik kiaušinių, reikia apsipirkti.
-Omletas, virtas, keptas? -Nereikia.
Man nesunku.
Maniau, atsikelsime, pasivaikščiosime,
tada nupirksime maisto,
-grįšime namo, sutvarkysime lizdelį. -Kiek, trys?
-Trys kaušeliai. -Bus šviežia ir skanu.
-Olekai. -Tuoj bus.
-Olekai. -Taip?
-Dėl vakar vakaro. -Gailiesi?
-Tau juokinga? -Ne, bet tai visiška nesąmonė.
-Man tai ne. -Man - taip.
Seksas su draugyste visada baigiasi blogai.
Tai mes draugai?
-Puikiai sutariam. -Sutariam?
Tu prižiūri Tosią, tą labai vertinu.
-Tau nepatiko? -Ne tai svarbiausia.
Patiko ar ne?
Tai buvo seksas už auklės darbą ar tiesiog buvai girtas?
-Nenoriu, kad vėliau kentėtum. -Koks tu dosnus.
Mes nebūsime pora.
Kodėl ne?
Nes dabar aš pasaulyje, kur nėra vietos santykiams.
Turiu rūpintis Tosia.
Visuomet netinkama akimirka.
Mes sutariame.
Aš prižiūriu Tosią, tave. Kodėl man tai sakai?
Dėl čiaupo? Ką aš pasakiau?
Atsiprašau, daugiau taip nesakysiu. Norėjau, kad būtų malonu.
Tu man nepatinki.
-Labas rytas. -Labas rytas.
-Ar Anka namie? -Kas klausia?
-O tu kas? -Jūs pas mane atėjot.
Aš šeimininkė.
Labas. Aš Filipas, Ankos brolis. Užeisite?
Negaliu prisiskambinti seseriai, ji vėluoja mokėt nuomą jau mėnesį
-ir šio mėnesio mokėjimas artėja. -Taip, čia mano kaltė.
Ji prašė sumokėti, bet pamiršau.
-Kiekvieno mėnesio 10 dieną. -Gausite iki 10-osios.
-Kur tavo sesuo? -Išėjo.
Išėjo į darbą, kažkas skubaus.
Turėjo pavaduoti kolegę, kuri pateko į avariją. Girdėjau, tai rimta.
-O tu prižiūri jos kūdikį? -Taip.
-8000. -Už du mėnesius?
-Nuoma. -10-ąją.
Labas. Jei būsiu tik auklė, turėsi man mokėti,
nes vieno malonaus girto pasidulkinimo neužteks. Eik velniop. Iki.
Vienas kaimynų skundas ir išmesiu jus visus.
Žinau, aš taip pat.
Žinai, kur šiandien nakvosi? Pas ponią Beatą.
Nagi.
Teisingai, ponia Beata labai miela.
Kas per beldimas? Lyg neturėčiau geresnių užsiėmimų.
-Gerai. Nagi. -Kas yra?
Ko nori? Sakyk tiesiai.
Velniškai puiku.
Felekai, čia.
Labas, skambinu dėl auklės. Mažai mergaitei.
Jai vieneri. Aš turiu sunkumų.
Būtų šaunu. Gal galėtumėt būti čia po 30 minučių?
Felekai, paimk tą šūdą.
Gerai. Žinau, kad vidury metų darželiai pilni,
bet patikėkite, aš tikrai sunkioje padėtyje. Felekai, čia.
Felekai, ateik čia. Sakiau šuniui.
Pakartokit. Eik velniop. Gerai, Tosia.
Štai, gerk.
-Labas. -Labas.
-Taip? -Atėjau pas psichologą Novaką.
Gerai, ar galiu pasiūlyti kavos, arbatos?
Palaukite čia, prašau, pakviesiu jį.
-Ar konferencijų salė laisva? -Taip.
-Sveiki, užeikit. -Labas.
Statistika negailestinga.
Nedaug žmonių įvaikina, ypač viengungiai.
O pernai sėkmingų viengungių vyrų įvaikinimo atvejų - nulis.
Supratau.
Sakau atvirai, nes jūsų situacija sudėtinga.
Vandens?
-Labai drąsus sprendimas, Filipai. -Ačiū.
Jūs jaunas, viengungis, neturit darbo, seksualinė orientacija nepadeda.
Sakyčiau, kurį laiką turit nustoti būti gėjus.
Potencialūs tėvai paprastai vertinami katalikiškose įstaigose.
Suprantu.
Atsiprašau.
Dominika, ateik minutei.
-Taip. -Gal galėtum paimti kūdikį 15 minučių,
kol mes baigsime?
Manai, jei aš moteris,
tai reiškia, kad moku ir noriu rūpintis kūdikiais?
Taip jau nutiko, kad nemėgstu vaikų. Ir neplanuoju jų turėti.
-Dar kas nors? -Ačiū.
-Turiu pakeisti sauskelnes. -Žinoma.
Eikš čia.
-Galiu? -Taip, žinoma.
-Tau gerai sekasi. -Ačiū.
-Bandau rasti auklę. -Ar darželis nebūtų geriau?
Auklė žinos jūsų gyvenimo būdą. Kada grįžtat, su kuo.
Ji galėtų paliudyti. Darželis būtų geriau, tiesa?
Gerai.
Ačiū.
Filipai.
Tai, kas nutiko viešbutyje, daugiau niekada neturi pasikartoti.
Dabar turit būti kaip kažkas, ko nėra. Tobulas vyras.
Geriausia tobulo žmogaus versija.
Gerai. Geriau tada nebūti savimi.
Aš geriau nebūčiau sugalvojęs.
Ar viskas gerai?
-Galiu naudotis vonia? -Žinoma. Ji dešinėj.
Mano draugė teisininkė ką tik atskambino.
Teresė įsivaikinimo įstatymų specialistė, tikra buldozerė.
Suderinau susitikimą, ji grįš iš atostogų po dviejų dienų. Jos numeris.
Ji sako, kad reikia susitikimo su socialinėmis tarnybomis ir psichologu.
-Padarėme, ką galėjome. -Ačiū.
Laikau špygas.
O kaip Kiki?
-Gal pats jos paklauskit. -Žinoma.
Kiki, vėluoju 30 minučių į filmavimą. Gal paimtum Tosią?
Bet jis nenori. Tiesiog nenori.
Velnias, Kiki, mes pasimylėjome ir jis nenori, gerai? Paimsi ar ne?
O kaip Nina?
Gerai, iki. Ką? Ne, bet jis siunčia mane pas Teresę.
Turiu eiti, iki.
Velnias. Atsiprašau. Atsiprašau! Atsiprašau.
Na, na.
Viskas gerai. Gerai? Šaunu? Susitvarkėme?
Gerai. Ar smagu, Tosia?
Ne. Ne! Ne! Ne!
Eikš čia.
Ačiū, į sveikatą.
Dabar vaikus nešies į darbą?
-Auklė susirgo. -Bet kaip tu...
Nusiramink, suprantu!
Žinau, kad sunkus metas, bet tau to nereikia.
-Valai užpakalius? -Tik vieną užpakalį!
Susitelk į darbą, o savo prakeiktą gyvenimą tvarkysiu pats.
-Bet viskas atrodo beprasmiška. -Marekai!
-Išvesi šunį pasivaikščioti? -Dabar?
Ačiū.
-Gal galėtum ją prižiūrėti? -Aš? Kaip? Aš irgi darbe.
Ji miega, tik prižiūrėk.
-Maniau, kad tu gėjus. -Aš irgi.
-Gerai, susitvarkėme. -Ačiū.
Pati, gal perkelsime laikrodį? Ačiū. Kur Filipas? Stovėk šalia Pati.
Viskas paruošta? Kur muzika? Prašau!
-Štai! Gražu. -Ačiū.
-Klausyk. -Šaunu.
-Palikau raktus... -Marekai.
Grimavimo kambaryje. Šuo prisidirbo ant sofos.
-Galime? -Ačiū.
Filipai, susikaupk.
Filipai! Žiūrėk į mane, susikaupk!
-Pertrauka 15 minučių, persirenk. -Kas nutiko?
-Iš kur ta mėlynė? -Kuri?
-Yra daugiau? -Kaip ir kiekvienas normalus vaikas.
-Turi būti atsargesnis. -Vakar linksminaus ir...
-Bet viskas gerai, buvo auklė. -Grimas?
Palauk minutę, gerai? Ačiū.
-Ji maža mergaitė. -Gerai.
-Ką? Iš kur tas nudegimas? -Tai nelaimingas atsitikimas.
Cigaretė. Žinau, kaip skamba, bet tai nelaimingas atsitikimas.
Ir ji net labai neverkė. Iš karto nuploviau.
Norėjau į vaistinę, bet negalėjau - turėjau būti čia.
O kodėl ji kasosi tarp kojų?
-Velnias, negalvok, kad aš... -Ką?
-Aš ne koks iškrypėlis. -Niekas...
Tu taip pagalvojai! Aš ne pedofilas, bandau...
Gerai. Ei! Visi mato, kad stengiesi.
Kartą palikau vaiką parduotuvėje ir supratau tik automobilių aikštelėje.
Dėl niežulio eik pas gydytoją. Tai tik bėrimas.
-Taip būna. -Gerai.
Ir grįžkit pas mane.
-Labas. -Labas. Taip?
-Ji serga. -Sveikatos kortelė.
Neturiu jos. Nepasiėmiau, bet ar nematot, kad jai skauda?
-Kas jai? -Bėrimas.
Čia skubioji pagalba, žmogau!
-Tai kur man ją vežti? -Gal pas gydytoją?
Taip?
Bijau, kad pamiršau jos sveikatos kortelę.
Viskas gerai. Kas nutiko?
Aš ją maudau ir maitinu,
tikrinu temperatūrą.
Ir viskas gerai, bet yra šis bėrimas.
-Kur? -Ten apačioje.
-Ant kojų? -Ne.
-Virš kelių, po pilvu. -Gerai, pažiūrėkime.
-Dievulėliau! Ką jūs padarėt? -Nieko.
Tai infekcija, viskas paraudę. Kaip ją prižiūrit?
-Maudau. -Juokaujat. Kaip?
-Skalauju tas vietas. -Vietas? Tai vadinama vulva.
-Gerai, suprantu. -Nemanau, kad suprantat.
Aš tiesiog nenoriu, kad kas nors pagalvotų, jog aš...
-Kad pagalvotų ką? -Ji turi teisę į privatumą.
Vaikas pats savęs nenupraus! Tai jūsų arba žmonos darbas!
Mano žmona mirė prieš savaitę.
Todėl dar mokausi viso to.
-Atsiprašau. -Viskas gerai, nežinojot.
-Nuoširdžiai užjaučiu. -Ačiū.
Nesijaudinkit, gydymas bus nesunkus.
Tiesiog reikia laikytis asmeninės higienos.
-Norėtume sumokėti už vizitą. -Gerai, bus 450 zlotų.
-Grynais ar kortele? -Kortele.
Ačiū.
Kai buvai čia anksčiau
Negalėjau žiūrėti tau į akis
Tu kaip angelas
Tavo oda verčia mane verkti
Sklendi kaip plunksna
Gražiame pasaulyje
Norėčiau būti ypatingas
Tu tokia velniškai ypatinga
Bet aš šlykštynė
Aš keistuolis
Ką po galais čia veikiu?
Čia ne mano vieta
Jis bėga pro duris
Jis bėga
Jis bėgo, bėgo, bėgo
Bėgo
Ei.
Dar ką nors nori man pasakyti? Nes žinau, kad esu visiškas nevykėlis.
-Norėjau atsiprašyti. -Nereikia.
-Gerai. -Dar kas nors?
Nesupratau, kad taip sunku. Prižiūrėti kūdikį vienam.
Ačiū už pagalbą.
Gražus pasirodymas.
-Koks mielas. -Neapsitriesk.
-Palikai jos mėgstamiausią žaislą. -Ačiū.
-Be jo ji neužmigdavo. -Baik.
Baik su tais "ačiū" ir "atsiprašau". Nuolat tai kartoji.
-Žinau. -Tu nieko nežinai. Nieko.
-Stengiuos. -Nejuokink manęs.
Manai, užtenka vieno kilnaus gesto?
Ir visa kita susitvarkys savaime, kol tu toliau linksminsies?
Jai reikia tėvo, o ne girto dėdės.
Turi rimtą problemą, nematai?
-Nagi. -Kodėl tu čia?
Nes Tosia tave prispaudė.
Ir padarytum viską, kad kas nors prižiūrėtų ją, geriausiai nemokamai.
Ir tau nusispjauti į mano jausmus!
Nusiramink. Nešoksiu nuo tilto dėl tavęs.
Bet nemanau, kad tinki būti tėvu.
Gerai, priėmei kilnų sprendimą,
nuraminai sąžinę. Ir vėl tas pats.
Kiti turi tempti visą naštą už tave.
Pagaliau pripažink tiesą.
Atsiprašau.
Nustok atsiprašinėti.
Bet...
Kai laikas išskiria gyvenimus, laikykis savo.
Kai viskas nepastovu, nieko negalima žinoti.
Laikykis savo. Laikykis, kol pajusi.
Toks tamsus, tirštas ir drėgnas kaip žemė.
Toks platus, šviesus ir saldus kaip oras.
Kai lieka tik žinojimas, kad jauti tai, ką jauti.
Laikykis savo. Paprašyk rankų pažinti tai, ką jos laiko.
Žinau, dienos lekia pro šalį tokiu dideliu greičiu.
Bet sustok įkvėpti. Ir suprasi, kad tai tavo.
Judėk kaip atviros durys, kai artėja audros, laikykis.
Laikas - puolimas, meilė - misija.
Dirbame dėl pašaukimo, kol remisijoje norime daugiau kantrybės
ir daugiau laiko savo vaikams.
Jausk kiekvieną sprendimą, kurį priimi. Priimk jį, laikykis.
Laikykis savo. Laikykis mylimųjų. Laikykis jų rankų.
Laikyk jų krūtis rankose, lyg rankos būtų jų liemenėlės.
Laikykis jų veidus delnuose lyg maldoje.
Laikyk juos visą naktį, jausk, lauk, nesitvardyk.
Laikykis savo. Kiekvienos kančios, kiekvieno skundo.
Kiekvieno gėdos lašo.
Kiekvienos dienos su demonu smegenyse, kuris tave vejasi.
Laikykis. Pažink vilkus, kurie medžioja tave.
Laikui bėgant jie taps šunimis, atnešančiais šlepetes.
Mylėk juos teisingai ir pajusi jų bučinį, kai jie kanda.
Karštos nosys baksnoja kruvinais snukiais. Laikykis.
Nieko nenusipirksi, kad pasijustum pilnesnis.
Visa tai klesti, kai mes jaučiamės nepilni.
Todėl ieškosime laimės
viskame, ko trokštame tą akimirką.
Todėl ten to niekada nerandame.
Todėl sėdėsi su mylimuoju, už kurį kovojai.
Automobilyje, dėl kurio taip sunkiai dirbai.
Su žiedu, apie kurį svajojai visą gyvenimą.
Ir kažkokia tavo dalis vis tiek abejos, ar to tikrai nori.
Nustok trokšti. Laikykis savo.
Bet jei esi patenkintas tuo, kur esi,
kuo esi, tau nereikės pirkti naujo makiažo,
naujų drabužių ar naujų puodų ir keptuvių.
Gaminti naujus įdomius receptus naujiems įdomiems žmonėms.
Kad pasijustum naujas įdomus žmogus,
kuriuo, tavo manymu, turi būti.
Laimė kaip prekės ženklas nėra laimė.
Mes protingesni, nei jie mano.
Jie laiko mus visus idiotais, bet tai jų problema.
Kai elgiamės kaip idiotai, tai tampa mūsų problema,
taigi laikykis savo. Giliai įkvėpk šaltame paplūdimyje.
Pajusk draugystės druską. Pastebėk nepažįstamojo judesį.
Laikykis savo. Ir tegul tai užkrečia kitus.