Zdravo.
Zdravo, zdravo, zdravo!
Filipe, prestani! Molim te, tek je zaspala.
Prestani.
Čaj? -Ne bih, hvala.
Kakva je bila revija? -Dobra. Posle je bila žurka.
Žurka?
Za karijere. -Jasno.
Hvala što si pazio na Tošiju.
Piće? -Usred noći smo.
Zaslužio si ga.
SAMO LJUBAV
Zar opet plače? -Ne.
Oprosti.
Ovo mesto treba očistiti.
Želiš li doručak?
Ne. Muka mi je.
Trebalo bi da pojedeš nešto. -Ozbiljno, povraća mi se.
Razlog više da pojedeš nešto.
Neko je budan.
Jebem ti...
Brinem se zbog nje.
Nema temperaturu, možda je bole zubi?
Gladna je. -Možda. A možda joj je vruće?
Dođi. Vruće ti je i gladna si?
Hoćeš li se vratiti do 21 sat? -Pokušaću.
Dođi pravo kući, imam svirku u klubu.
Možeš li da je uzmeš? -Naravno.
Dođi.
Nemoj me tako gledati. Znam da sam sjebao.
Filipe?
Dođi.
Ovu slavinu treba popraviti, kaplje.
Čak i kad je zatvorim. -Sad?
A ako poplavi sve? -Neće.
Mogu ja da nađem vodoinstalatera i da rešim to, samo mi reci.
Ne, ja ću kasnije. -Samo nemoj prekasno.
Neće biti. -Možeš li da staviš vodu da provri?
Tako.
Idi da se istuširaš, ja ću joj napraviti mleko.
Dobro, dobro!
Ne tuširaš se?
Odmah dolazim, princezo.
Dobro, dobro...
Slušaj, imamo samo jaja. Treba da idem u prodavnicu...
Omlet, kuvano, na oko? -Ne moraš.
Nije mi problem.
Mislio sam da ćemo ustati, prošetati,
kupiti namirnice...
Doći kući, očistiti naše gnezdo... Koliko, tri?
Tri merice. -Biće sjajne i sveže.
Olek. -Spremiću se za sekund.
Olek. -Da?
Što se tiče sinoć...
Jesi li zažalio?
Je li ti smešno?
Ne, samo mislim da je to bilo apsurdno.
Ja ne. -Ja da.
Kad se meša seks i prijateljstvo, uvek se završi loše.
Onda smo prijatelji?
Imamo dobar dogovor. -Dogovor?
Brineš se o Tošiji, zaista sam ti zahvalan...
Tebi nije bilo dobro? -To nije važno.
Je li bilo ili nije?
Seks iz sažaljenja u zamenu za dadiljanje ili si samo bio razvaljen?
Ne želim da patiš posle.
Baš velikodušno od tebe. -Mi nećemo biti par.
Zašto ne?
Zato što sam ja u potpuno drugoj situaciji i nemam vremena za vezu.
Moram da se brinem o Tošiji.
Nikad nema dobrog trenutka.
Mi se slažemo...
Ja se brinem o Tošiji, o tebi...
Zašto mi govoriš ovo?
Je li ovo zbog slavine?
Šta sam rekao?
Oprosti, neću govoriti takve stvari.
Samo sam hteo da stvari budu lepe...
Ne palim se na tebe.
Dobar dan. -Dobar dan.
Je li Anka kod kuće? -Ko pita?
A vi ste... -Vi ste došli kod mene.
Ja sam stanondavka.
Dobar dan.
Ja sam Filip, Ankin brat. Hoćete li da uđete?
Ne mogu da dobijem tvoju sestru.
Kasni jedan mesec sa stanarinom, a približava se nova rata.
Da, ja sam za to kriv.
Tražila je da platim ali sam zaboravio.
Svaki 10. u mesecu. -Dobićete do 10.
Gde ti je sestra? -Otišla je.
Otišla je... Zbog posla, bilo je iznenada.
Morala je da zameni koleginicu koja je imala nesreću.
Čujem da je ozbiljno.
A ti čuvaš njeno dete? -Da.
8000. -Za dva meseca.
Stanarina. -Desetog.
Dobar dan.
Ako ću biti samo dadilja, moraćeš da me plaćaš.
jer jedna pijana ševa neće biti dovoljna.
Jebi se. Zdravo.
Jedna pritužba komšija i izbaciću vas sve.
Znam, i ja sam.
Znaš li gde ćeš danas biti? S gđom Beatom.
Hajdemo, ljudi.
Tako je, gđa Beata je vrlo zabavna...
Čemu to jebeno lupanje?
Kao da nisam imala drugog posla... -Bravo. Dođi.
Šta je?
Šta želiš? Reci.
Jebeno.
Felek, dođi!
Zovem zbog dadilje. Za devojčicu.
Ima jednu godinu. Malo sam u škripcu...
To bi bilo sjajno. Možete li da dođete za 30 minuta?
Felek! Daj više, poseri se!
Jasno. Znam da je sredina godine, vrtići su puni,
ali, verujte, u velikom sam škripcu. Felek, ovamo!
Felek, dođi! To je moj pas.
Kako, molim? Puši kurac!
Dobro, Tošija, ovde...
Izvoli, pij.
Dobar dan. -Dobar dan.
Da? -Došao sam da vidim advokata Novaka.
Dobro. Želite li kafu, čaj?
Čekajte ovde, molim, idem po advokata.
Je li konferencijska sala slobodna? -Jeste.
Zdravo, uđi. -Zdravo.
Brojke su nemilosrdne.
Malo dece se usvaja, retko samci.
Prošlogodišnji broj uspešnih usvajanja od samohranih muškaraca...
Nula. -Shvatam.
Iskren sam jer tvoja situacija je komplikovana.
Hoćeš li vode?
To je hrabra odluka, Filipe. -Hvala.
Mlad si, samac...
Bez stalnog posla, seksualna orijentacija ti nije prednost.
Rekao bih da moraš da prestaneš da budeš gej neko vreme.
Potencijalne roditelje obično procenjuju katoličke institucije.
Shvatam.
Oprosti.
Dominika, možeš li da dođeš?
Da? -Možeš li da preuzmeš dete
na 15 minuta dok mi završimo ovde?
Pretpostavljaš, zato što sam žena,
da sam sposobna i voljna da se brinem o deci?
Ispada da ja ne volim decu.
I ne nameravam da ih imam.
Još nešto? -Hvala.
Moram da promenim pelenu. -Naravno.
Dođi ovde.
Smem li? -Da, naravno.
Dobro se nosiš. -Hvala.
Pokušavam da nađem dadilju. -Zar ne bi vrtić bio bolji?
Dadilja zna tvoj stil života, kada dolaziš kući, s kim,
može da svedoči. Vrtić bi bio bolji, zar ne?
Dobro.
Hvala.
Filipe...
Ono što se dogodilo u hotelu ne sme da se ponovi.
Trenutno moraš da budeš...
Nešto što ne postoji.
Savršeni muškarac. Najbolja verzija nekog savršenog.
Dobro... Najbolje je ne biti ja onda.
Ne bih to sam bolje rekao.
Jesi li dobro?
Mogu li u WC? -Naravno. Niz hodnik.
Slušaj, upravo me je zvao prijatelj advokat.
Tereza je osoba kod koje treba ići za usvajanje. Žena je zver.
Sredio sam ti sastanak, vraća se s godišnjeg za dva dana.
Njen broj.
Kaže da ti treba termin kod Centra za socijalni rad i kod psihijatra.
Uradio sam šta sam mogao. -Hvala.
Držaću ti palčeve.
Kako je Kiki?
Najbolje da je pitaš sam.
Jasno.
Kiki, kasnim 30 minuta na set. Možeš li da preuzmeš Tošiju?
Ali on neće.
Jednostavno neće.
Jebote, Kiki, poseksali smo se i neće, dobro?
Hoćeš li ili ne? A Nina?
Dobro, zdravo.
Šta je?
Ne, ali povezao me je s Terezom.
Moram da idem, zdravo.
Jebem ti! Oprosti!
Oprosti.
Dobro, dobro...
Je li sve u redu? Super!
Jesmo li dobro?
Dobro.
Je li ovo zabavno, Tošija?
Ne. Ne! Ne!
Ne!
Dođi ovamo!
Hvala.
Sad vodiš decu na posao?
Dadilja se razbolela. -Ali kako...
Smiri se, znam!
Znam da ti je teško, ali ne treba ti to.
Brisanje dečjih guzica? -Samo jedna!
Fokusiraj se na moj posao, a ja ću rešavati svoj život.
Jasno, ali sve se čini besmisleno.
Marek!
Hoćeš li da se prošetaš sa psom? -Sad?
Hvala.
Možeš li da je preuzmeš? -Ja?
Kako? I ja radim.
Ona spava, samo pazi na nju.
Mislila sam da si gej. -I ja sam mislio.
Dobro, hoću. -Hvala.
Pati, možemo li da sklonimo sat? Hvala.
Gde je Filip? Stani pored Pati.
Spremno? Gde je muzika? Molim vas!
Tako! Predivno! -Hvala.
Slušaj... -Sjajno!
Ostavio sam ključeve u... -Marek.
...u garderobi.
Pas se posrao na kauč.
Možemo li? -Hvala.
Filipe, fokusiraj se.
Filipe!
Gledaj u mom smeru, fokusiraj se!
15 minuta pauze, presvucite se. -Šta ima?
Odakle joj ova modrica? -Koja?
Ima ih više? -Kao i svako dete.
Moraš da budeš oprezan. -Ali juče sam bio na žurki...
U redu je, imao sam dadilju. -Šminka?
Daj nam sekund, može? Hvala.
Ona je dete. -Dobro.
Šta?
Odakle joj ova opekotina? -Daj, to je bila nezgoda.
Žar cigarete. Znam kako zvuči, ali bila je nezgoda!
I nije skoro nimalo plakala. I odmah sam oprao.
Hteo sam da odem u apoteku, ali nisam mogao, morao sam da budem ovde.
A zašto se češe po pici?
Jebem ti, zar nemaš neki bolji... -Šta?
Ja nisam perverznjak. -Niko ne...
Pomislila si! Ja nisam pedofil!
Dobro. Svi vide da se trudiš.
Ja sam ostavila dete u prodavnici, a shvatila sam na parkingu.
Neka ti doktor proveri zašto je svrbi. Možda je samo osip.
To se događa. -Kul.
I vratite se meni.
Dobar dan. -Dobar dan. Recite.
Ona ima problem. -Zdravstvenu knjižicu.
Nemam je.
Nisam je poneo, ali zar ne vidite da je boli?
Šta joj je? -Ima osip.
Ovo je hitna služba!
Gde da je onda odvedem? -Kod pedijatra?
Recite.
Bojim se da sam zaboravio knjižicu.
Snaći ćemo se. U čemu je problem?
Kupam je,
hranim je, proveravam temperaturu...
I nije joj ništa... Ali ima osip.
Gde? -Dole.
Na nogama? -Ne.
Iznad kolena, ispod stomaka.
Dobro, da vidimo.
Majko Božja! Šta ste uradili?
Ništa. -To je infekcija, sva je upaljena.
Kako je čistite?
Perem je. -Sigurno se šalite. Kako?
Ispiram ta mesta.
"Mesta"? Zove se vulva.
Dobro, shvatam. -Mislim da ne shvatate.
Samo ne želim da iko misli da sam...
Da misli šta?
Ona ima pravo na privatnost.
Dete se neće samo oprati!
To mora vaša supruga! -Supruga mi je umrla pre nedelju dana.
Ja tek učim sve to.
Izvinjavam se. -U redu je, niste znali.
Primite moje saučešće. -Hvala.
Bez brige, lečenje je jednostavno.
Morate da održavate ličnu higijenu.
Treba da platimo pregled.
To će biti 450 zlota.
Gotovina ili kartica?
Kartica.
Hvala.
Hej.
Želiš li još nešto da mi kažeš?
Jer znam da sam jadnik.
Hteo sam da se izvinim. -Nema potrebe.
Dobro.
Još nešto?
Nisam shvatao da je tako teško brinuti se o detetu sam.
Hvala ti na pomoći.
Sjajno si otpevao.
Tako slatko! -Nemoj da se usereš.
Ostavio si njenu najdražu igračku.
Hvala.
Ne može da zaspi bez nje. -Prestani...
Prestani s izvinjenjima i zahvaljivanjem. Stalno to ponavljaš.
Znam da... -Ne znaš ti ništa! Ništa!
Trudim se. -Ne zasmejavaj me.
Misliš da su potrebni samo plemeniti gestovi?
I ostalo će se rešiti dok ti nastavljaš da ideš po žurkama?
Njoj treba otac, a ne pijani ujak.
Imaš ozbiljan problem, zar ne vidiš?
Daj... -Zašto si došao ovamo?
Jer ti Tošija ne da mira.
I uradio bi sve da se neko brine o njoj, po mogućstvu besplatno.
I zaboli te za moja osećanja!
Smiri se.
Nije da ću skočiti s mosta zbog tebe.
Ali mislim da nisi sposoban da budeš otac.
Dobro... Doneo si plemenitu odluku.
Umirio si svoju savest i krećemo po starom.
Ostali moraju da rade za tebe.
Suoči se napokon s istinom.
Žao mi je.
Prestani jebeno da se izvinjavaš.
Ali...
Kad vreme udalji živote,
drži svoj.
Kad je sve promenljivo,
ništa se ne može znati sigurno,
drži svoj.
Drži ga dok ga ne osetiš,
mračnog, gustog i mokrog poput zemlje.
I ogromnog, jarkog i slatkog
poput vazduha.
Kad preostaje samo
znanje da osećaš šta osećaš,
drži svoj.
Traži ruke da znaju stvari koje drže.
Znam da dani brzo prolaze u vrištećim praskovima,
ali stani da udahneš
i znaćeš da je tvoj.
Njiše se poput otvorenih vrata
kad oluje dolaze.
Drži...
Vreme je napad, ljubav je misija.
Mi radimo za zvanja,
sve dok, u remisiji, ne poželimo da smo bili strpljivi
i da smo dali više vremena svojoj deci.
Oseti svaku svoju odluku.
Učini je, zadrži je.
Drži ga.
Drži svoje ljubavnike,
drži ih za ruke.
Drži njihove grudi u rukama kao da su ti ruke grudnjak.
Drži njihovo lice u dlanovima kao molitvu.
Drži ih čitavu noć.
Oseti ih, suzdrži se, nemoj se suzdržavati,
drži ga.
Svaki bol, svaka patnja,
svaki osećaj sramote,
svaki dan proveden s demonom u tvojoj glavi koji te lovi...
Drži ga.
Znaj vukove koji te love.
S vremenom će oni postati psi koji ti donose papuče.
Voli ih kako treba
i osetićeš da te ljube kada dođu da te ujedu.
Vruće njuške kopaju iz tvojih zagrljaja s krvavim brnjicama.
Drži.
Ništa što možeš da kupiš
neće te učiniti čitavim.
Čitav ovaj sistem živi od toga da se mi osećamo nepotpunima.
I zato tražimo sreću
u stvarima za kojima žudimo u trenutku.
I zato je nikad nećemo naći tamo.
Zato ćeš sedeti tamo
s ljubavnikom za kojeg si se borio,
u autu za koji si godinama crnčio,
noseći prsten koji si sanjao čitav život,
i neki deo tebe još uvek neće biti siguran
da je ovo ono što zaista želiš.
Prestani da žudiš.
Drži svoj.
Ali ako si zadovoljan onime gde si
i kakav si
nećeš morati da kupuješ novu šminku,
ili novu odeću,
li nove lonce i tiganje
za kuvanje novih uzbudljivih recepata za nove uzbudljive ljude,
da bi se osećao kao nova uzbudljiva osoba
koja misliš da moraš da budeš.
Sreća...
Brend...
Nije sreća.
Mi smo pametniji nego što oni misle da jesmo.
Smatraju nas sve idiotima ali to je njihov problem.
Kad se ponašamo kao idioti,
to postaje naš problem. I zato, drži svoj.
Diši duboko na ledenoj plaži...
Okusi so prijateljstva.
Primeti kretanje stranca.
Drži svoj.
I pusti da to bude zarazno.
MEDIATRANSLATIONS