Este 8:21 van.
Ez a vasárnap esti Hírességek csarnoka különkiadása,
a legnagyobb karácsonyi slágerekkel.
Tele vagyok karácsonyi lapokkal.
Anyám nagyon büszke volt a karácsonyi üdvözlőlapjainkra.
A karácsony a szeretet ünnepe, tudják?
Minden évben küldtünk egy fotót és egy hírlevelet is!
Ez az 1974-es.
Anyám azt írta: "John 12 éves, hetedikes."
"Ősszel több fiú-lány bulit is rendezett a játszószobában."
"Nagy sikert arattak."
"Nagyon ügyel a hajára és az öltözködésére."
Igen, ez voltam én.
De ez 1987 karácsonya,
ekkor mentem haza utoljára karácsonyozni.
Anyám azt írta: "John Manhattanben él,"
"de főleg Európában van."
"Látjuk képeken, de szomorúan adunk hírt arról,"
"hogy megszakította a kapcsolatot a családdal."
A következő évben:
"Johnról továbbra sincs semmi hír, csak az újságokban látjuk,"
"de továbbra is szeretjük, és imádkozunk érte."
Ezt a lapot nem is láttam,
mert ekkorra már minden kapcsolatot megszakítottam a családdal.
Visszament a feladónak.
Itt azt írja:
"Mert az anyád vagyok."
"28 éves leszel, és évek óta nem láttunk."
"Talán nem voltunk tökéletes szülők,"
"de legalább azt tudd, hogy szerettünk."
"Nem akarunk úgy meghalni, hogy ne látnánk újra."
Istenem.
DRÁGA JOHN
1990-ben, amikor megjelent a Vanity Fair-cikk,
találtunk egy "kilépési tanácsadót",
aki segített megszervezni egy közbelépést.
A bátyám, Rory felkeresett és azt mondta:
"Tartsunk egy pasis hétvégét Newportban, Rhode Islanden!"
Általában ilyesmire nem voltam vevő.
De, tudják, Rory mindig mellettem állt,
így megbíztam benne.
A kilépési tanácsadó elmagyarázta,
hogy a közbelépés elriaszthatja az illetőt.
Egyetlen esélyünk van.
Az első nap vitorláztunk, olyasmiket csinátunk, mint Nantucketen.
Ám másnap egy jó hangulatú reggelinél,
hirtelen felbukkant három pasas.
Emlékszem, arra gondoltam, "mi a fene folyik itt?"
Azt mondtuk Johnnak, "aggódunk érted,"
"és ezek a tanácsadók azért vannak itt, hogy segítsenek neked."
Hirtelen beszűkült a látásom,
és minden összezsugorodott.
Csapdába esett állatnak éreztem magam.
De visszamentünk a hotelszobába, és beszélgettünk kb. 12 órát.
Kifejezetten hasznosnak éreztük.
Úgyhogy mindenki lefeküdt aludni,
és úgy volt, hogy másnap reggel folytatjuk.
De hajnali négykor keltettek.
John elment.
A reptérre siettünk,
és persze, a sarokban meghúzódva,
ott várta a repülőjét John.
Úgyhogy mindent beleadtunk.
"Ez a te életed. A te családod."
"Hagyd azt a társaságot."
Aztán megkezdődött a becsekkolás.
Kértük, hogy ne menjen.
INDULÓ JÁRATOK UNITED AIRLINES
De annyira elárulva éreztem magam, hogy megfordultam, és otthagytam őket.
Egymásra néztek, és azt mondták:
"Ti sem gondoljátok, hogy valamikor látjuk még, igaz?"
Nem ilyen eredményre számítottunk.
CSAK A SZÉPEKET HOZZÁTOK
III. FEJEZET ELMEJÁTSZMÁK
WBAB Frederick von Mierersszel.
Egy kis szünetet tartunk, hogy Frederick pihentesse a hangját.
Egy kicsit berekedtem, mert túl sok munka szakadt rám.
Ne mondj semmit! Pihentesd a hangod!
- Neked mondtam. - Tudom.
Soha senki nem fogja tudni a teljes igazságot,
de Frederick legyengült, és fogyni kezdett.
Azt gondoltuk, nemrég volt fülgyulladása,
amiatt van legyengülve.
Éjjelente izzad. Nincs jól, fogyni kezdett.
Azt hiszem, valami baj van.
Tudtam, hogy Fredericknek rengeteg partnere volt.
Ez volt a kiváltsága.
Mondtam, hogy csináltassunk HIV-tesztet.
Nekem negatív lett,
de ő nem volt hajlandó elismerni, hogy neki pozitív lett.
Elborzasztott a dolog.
De vajon tudatnom kell-e a világgal?
Nem, nem. Nem fogom.
Titokban tartottuk a dolgot.
De Frederick továbbra is futó szexuális kapcsolatokra vágyott.
Várjunk, úgy gondolja, hogy szexuális életet élt
pozitív HIV-teszttel?
Szerintem igen, de nem láttam konkrét bizonyítékát.
Közben meg azt gondoltam, ez őrület.
Rettegtem,
de úgy döntöttem, mindenképpen konfrontálódnunk kell.
Mondtam neki, hogy "Frederick, melletted maradok a legvégéig."
"De mondd meg nekem, teljesen tisztán látod a helyzeted?"
Ez nagyon kiakasztotta.
Fejbe dobott egy tányérral.
Az arcomat találta el, vérezni kezdett az orrom.
Ő meg: "Te hülye pöcs! Takarodj innen a picsába!"
Azt gondoltam, talán csak tesztel.
Megígértem, hogy végig mellette leszek.
Paul Hinton.
Egyedül én tudom, hogy Frederick nagyon nincs jól.
Nem kéne segítenem neki?
De volt valami a tekintetében.
Nem volt emberi. Nem Frederick volt.
Meglepett, hogy Paul nem törte be koponyáját.
Paul elment a helyi rendőrkapitányságra,
de nem akarta tovább erőltetni a dolgot,
mert félt, hogy ő húzza a rövidebbet.
Féltem, hogy Frederick felhasználja ellenem a kilépésem tényét.
Mi lesz, ha Frederick minket hibáztat majd?
Elvégre csináltam ezt-azt,
intéztem a megbízásokat, a pénzügyeket, drágakövekkel üzleteltem feketén.
Háromnegyedmillió dolláros árbevétel.
Mondjuk ki végre!
Két deka varázsgomba a fagyasztóban, meg egy csomó minden más.
Szóval ha valakinek eljár a szája vagy bajba kerülsz, akkor véged.
De amikor eljöttem, azt gondoltam magamban: "Csendben maradok."
Nagyon nehéz volt eljönni,
mert egész életemben kételkedtem magamban.
Végül bevonultam a hadseregbe. Beléptem az amerikai hadseregbe.
25 éves voltam, és muszáj volt új társaságot találnom.
Akkoriban
Frederick állapota elég gyorsan kezdett romlani.
Az immunrendszere nem bírt a benne zajló folyamatokkal.
Ahogy Frederick állapota romlott,
gondoltam, el kéne vinni Észak-Karolinába.
"Majd talpra áll, minden rendben lesz."
LURE-TÓ ÉSZAK-KAROLINA
Én magam vittem le Fredericket New Yorkból a Lure-tóhoz.
Folyamatosan az ágyat nyomta, olyannyira,
hogy forgatnunk kellett, mert felfekvései lettek.
Nem tudtuk, hogy AIDS-ben haldoklik. Azt hittük, baktériumfertőzés.
Senkinek nem árulta el.
Végül, ahogy Frederick állapota egyre romlott,
az Örök értékek egyik tagja viselte a gondját.
Ő volt David Seaman.
Itt van velünk Dr. David Seaman.
A csontkovácsolás alapgondolata szerint ki kell egyensúlyozni a test szerkezetét.
Amikor David csatlakozott a csoporthoz, csontkovács volt.
Fredericknél bizonyos egészségügyi problémák jelentkeztek,
és David csontkovácsként kezelte őt.
És aztán valahogy ő lett nálunk a csontkovács,
aki mindannyiunknak adott pár jótanácsot.
De sosem bíztam meg benne igazán.
Frederick azt mondta, előző életükben
David Seaman levágta Frederick fejét,
ezért volt köztünk David, hogy helyreállítsa a karmáját.
Ön is másik bolygóról jött,
vagy másik naprendszerből?
- Igen. - Igen?
De a lényeg, hogy ez nem fontos.
Ahogy eluralkodott rajta a betegség, hatalmi harc kezdődött.
David is hatalmat akart. Volt egy másik fickó is, Fritz.
FRITZ DIEKMANN EGYKORI ÖRÖK ÉRTÉKEK-TAG
Fritz vezető beosztásban dolgozott
egy német televízió New York-i irodájában.
Ő és Freddie egyidősök voltak, és ő volt a helyettes vezető.
Ő nyilatkozott és cselekedett,
mondhatni alelnökként.
És...
Igen.
- Tartsunk szünetet? - Jó lenne.
Igen, baszki.
Renóban jártam, Nevadában,
épp a GQ-nak dolgoztam, amikor felhívtak.
Frederick haldoklott,
és vissza kellett térnem,
hogy láthassam és elbúcsúzhassak tőle.
Nem voltam hajlandó tudomásul venni a tényt, hogy haldoklik.
Fritz és David kezdték átvenni az irányítást és a hatalmat.
Frederick akkorra már csak egy élő csontváz volt.
Ránézni sem volt könnyű.
Kaptam egy kis fiolát,
cseppentővel, azt mondták, víz van benne.
Azt mondták, hogy szenved,
és hogy adjak neki pár cseppet, ha úgy érzem, szükséges.
"Hidratálni kell."
De később David Seaman elárulta nekünk,
hogy amit adtunk neki,
az valamiféle morfium volt,
hogy meggyorsítsa a halálát.
De ezt egyikünknek sem árulták el.
Méreg volt a fiolában,
és valójában megmérgeztük,
miközben azt hittük, csak megnedvesítjük az ajkait.
És aztán ott ültünk a konyhában.
Fritz belépett nagyon-nagyon komor arccal,
és azt mondta: "Frederick elment."
Teljesen lebénultam.
Nem tudtam, mit gondoljak. Képtelen voltam elhinni.
HOSSZÚSÁG DÉLBEN
A saját asztrológiai naplójában
Frederick megjelölte a napokat
1990. január 28. és február 9. között,
és beírta, hogy "életem vége."
És február 4-én halt meg.
Tehát beleesett abba az időablakba. Gondoljanak, amit akarnak.
Értsék meg, hogy a Földünk csupán átmeneti állomás.
Ahogy meghalunk, lassan átlépünk a rezgés következő oktávjába.
Azt, hogy hová jutunk el,
az életünk határozza meg. És ez nagyon fontos.
Ezért van az, hogy sokak előtt
lepereg az életük, amikor meghalnak.
Emlékszel, miről beszéltetek utoljára, amikor Frederick még tiszta volt?
Mondtam neki, hogy szeretem.
Ez az utolsó, amire emlékszem.
Emlékszel a reakciójára?
Mosolygott. Akkor már nem beszélt.
Később tudtuk csak meg, hogy amikor Frederick elment,
David Seaman és Fritz Diekmann ott volt a szobában,
és David azt mondta, hogy Fritz Frederick arcába nyomta a párnát,
hogy véget vessen az életének.
Amikor szembesítettük Fritzet, beismerte.
De megbeszéltük egymás közt,
hogy valójában könyörületből tette.
Látszott Fritzen, hogy nem akarta megtenni,
hogy neki sem volt könnyű.
Igazából kicsit együtt is éreztem vele.
Kedves hölgyeim és uraim, van min gondolkodni.
Felemelkedett mesterek, űrlények és feltámasztott lények.
Jó éjszakát kíván az Örök értékek!
Frederick halála után pár órán belül
Fritz odament azokhoz,
akik ketten-hárman együtt voltak.
Próbáltunk nevetni,
és felidézni a boldog időket Fredrickkel.
Azt mondta: "Ne csináljátok már! Frederick meghalt. Tovább kell lépnünk."
Nagyon nyers és rideg volt az egésszel kapcsolatban.
Mintha Frederick eltűnésével vége lenne a világnak.
Kezdetben David próbálta elintézni, hogy hamvasszák el Fredericket,
de mielőtt ez megtörténhetett volna, meg kellett ejteni a boncolást.
És állítólag akkor állapították meg,
hogy AIDS vírusa volt.
Miután nyilvánosságra került, hogy AIDS-es,
nem nagyon akartunk beszélni arról,
hogy könyörületből megölték.
Úgyhogy ez a csapat titka lett,
amiről mind tudtunk,
de természetesen nem hoztuk nyilvánosságra.
EGY "IDEGEN" HALÁLA RUTHERFORD MEGYÉBEN
REJTÉLYES KÖRÜLMÉNYEK KÖZÖTT HUNYT EL A YUPPIE SZEXGURU
Ezt követően teljesen át kellett alakítanunk az Örök értékeket.
Ekkor vette át Fritz az irányítást.
De nem volt meg benne az, ami Freddie-ben.
Hat hónapon belül
a csapat maradéka kezdett ellentartani neki.
Valamiféle lázadás tört ki.
Visszamentünk New Yorkba,
bezárták a lakásába, és nem engedték elmenni.
Ez két-három napig tartott.
Megmondták neki, hogy el kell mennie.
Át kellett ruháznia az Örök értékek vagyonának tulajdonjogát,
majd távozott.
És ezután a csapat valahogy szétesett.
Voltak, akik Fritz mellé álltak, mások a mi oldalunkra.
Egy ideig vezetői pozícióban voltam,
kb. 1-2 hónapig.
Azon tanakodtunk, mi legyen a következő lépés.
De ahhoz, hogy meg tudd tartani
a vezetői pozíciót az Örök értékekben,
alá kell tudnod vetni másokat, szembeszállni velük.
És én szerencsére nem ilyen vagyok.
Így hamar lefokoztak.
Ezen a ponton milyennek látta a csapatot?
Elég elcseszettnek.
Hasonlított még arra, amilyen korábban volt?
Számomra nem.
Volt pár ember, akikről úgy éreztem,
hogy egyáltalán nem érdeklődtek a spirituális fejlődés iránt,
csak azért voltak ott, mert jól érezték magukat.
Valami azt súgta,
"Ez nem helyes. Ki kell szállnod."
De amikor elmondtam nekik, hogy kilépek a csoportból,
lekötöztek egy székhez, és másfél napon át vallattak.
"Frederick nem ezt akarná. Nem a saját utadon jársz."
Végig ébren voltál?
Nem emlékszem, hogy elaludtam volna.
De azt hitték, talán elviszem Frederick drágaköveit meg ilyesmiket.
Szóval mielőtt kiléptem az ajtón,
levetkőztettek gatyára,
és úgy kellett kisétálnom, kezemben egy szatyornyi ruhával.
Így hagytam ott a csapatot.
Akkoriban az ügyészség
vizsgálta az ügyet, és bíróság elé akarta vinni.
Frederick egy több millió dolláros ékszerkereskedelmi hálózat közepe volt.
De azt mondták nekem, hogy bár voltak nyomok,
Frederick halála miatt
az ügy, amiről azt gondolták,
hogy bíróság elé kerülhet, elévült, és ejtették is.
De miután Frederick meghalt,
tényleg úgy láttam, hogy a csoport elveszíti a lendületét.
Hogy ez lesz a vége.
Ezért nagyon meglepődtem, hogy mennyivel tovább tartott.
1994 NÉGY ÉVVEL KÉSŐBB
...hogy sül el.
Kövessétek!
Sétálj vissza oda, és kezdd el!
Miután Frederick meghalt,
a csapat nagy része Észak-Karolinába költözött.
Freddie elment. Fritz is elment.
Senki nem tudta, hogy érjük el az idegeneket,
úgyhogy ki kellett találnunk, hogy éljük túl a közelgő apokalipszist,
és hogyan folytassuk.
Ezt annak a helynek a levélpapírjára írtam,
ahol Londonban voltam.
"Frederick folyton azt mondta,"
"van lehetőségünk, hogy olyat tegyünk,"
"amit még soha senki."
"Abban egyikünk sem biztos, hogy ez mit jelent,"
"de azt tudjuk, hogy nekünk kell elérnünk azzal,"
"hogy összetartunk, közösen dolgozunk és törődünk egymással."
"A túlélés egyetlen módja a jövőben, ha kommunákban élünk."
"És mind tudjuk, mennyire fontosnak tartotta ezt Freddie."
"Szabad egyéniségek vagyunk,"
"akik közös célért dolgoznak együtt: az önmegvalósításért."
Észak-Karolinában mind a tóparti házban laktunk.
Hat hálószoba volt, mindegyikben két ágy.
Semmi magánéletünk nem volt.
De olyan régóta éltünk így,
hogy már nem is éreztük furcsának.
Mi így éltünk.
Észak-Karolinában
a mindennapi élet jóval gyakorlatiasabb volt.
De amikor Frederick még élt, minden őrültség ellenére
mindig ott volt a háttérben egy spirituális cél.
Szeressünk mindent feltétel nélkül,
és meghívót kapunk Isten koktélpartijára a Földön.
Fredericknél mindig valamiféle éteri hangzású zene szólt.
New Yorkból egy oázisba csöppentél.
De emlékszem, egyik reggel Észak-Karolinában
David kapott egy hordozható magnót és egy példányt a Mandolin Rainből.
Esküszöm, egy hétig folyamatosan az szólt.
Én meg: "Kikapcsolnád végre?"
Aztán újrakezdődött.
Más volt a hangulata.
A kemény mag tíz főre csökkent.
Sehol egy nő.
Tudtuk, hogy mások vagyunk és különös dolgokban hiszünk.
Dr. David Seaman.
Úgy döntöttünk, nem Örök értékekként hivatkozunk magunkra,
mert az a név bemocskolódott.
Így új korszak kezdődött számunkra.
Építőipari céget akartak alapítani,
hogy normálisnak tűnjenek.
BAT CAVE POLGÁRŐRSÉG ÁLTAL VÉDETT TERÜLET
Akkoriban volt egy irodájuk, Lotus Groupnak hívták őket.
Nagyon profik voltak, nagyon udvariasak.
Én meg: "Azt beszélik, földönkívüliek vagytok."
Ugyan már.
Nem láttam bennük semmi félelmeteset vagy veszélyeset.
A helyiek úgy hívtak minket,
"gyöngyökben parádézó homoszexuális csillagászok,"
úgyhogy úgy döntöttünk, jobb lenne,
ha páran szereznénk barátnőt.
Az egyikünk összejött Meggel.
Azonnal egy hullámhosszon voltak. Egy pillanat alatt.
Őrülten szerelmes voltam.
Mondhattak volna róluk bármit,
nem hittem volna el.
Egyszerűen nem hittem volna el.
Észak-Karolinában laktam.
Szinte véletlenül kerültem ide,
itt kaptam állást.
Kb. egy évvel később kezdtem ismerős arcokat látni.
De tudatosan gyógyítottam magam ebből az élményből,
és egyáltalán nem zavart, hogy semmit sem tudok róluk.
Aztán kiderült, hogy egy nő a művész közösségből
kapcsolatba került a Lotus Grouppal.
Elissa egy nap bejött az irodámba,
és mondta, hogy megismerkedett a New York-i srácokkal.
"Közel kerültem hozzájuk."
"Nem tudod, kik lehetnek?"
"Nem azok, akiknek látszanak."
"Nem akarsz tőlük semmit. Maradj távol tőlük!"
A szemébe néztem, és azt mondtam: "Légy óvatos!"
Ő pedig lerázott. Nem ezt akarta hallani.
Hanem azt, hogy milyen csodálatosak.
Akkoriban csak
kisvárosi pletykának tulajdonítottam,
vagy valami ilyesmi.
Nekem úgy tűnt, barátok vagyunk. Közösen dolgozunk a projekteken.
Mint egy nagy család.
Teljes állásban modellkedtem, és rengeteget utaztam.
Egyszer az E! csatorna férfi modellekről
készített adást,
és mondtam, jöjjenek el Észak-Karolinába,
nézzék meg, hogy élek.
Helló! Jöjjenek be! Ez a Lotus Group.
Itt, Észak-Karolinában van az irodánk.
Azt hittük, eljön a sajtó, és rendesen képernyőre kerül.
Remek PR lett volna a csapatnak.
Ez itt az E!, a szórakoztatás mestere.
Ezt mindig ki akartam próbálni.
Az volt a lényeg, hogy ne mutatkozzunk különcnek.
De az egész megrendezett volt és hamis.
Azért is csodás itt dolgozni,
mert minden nap a mi drága Blairünk köszönt minket.
Felvettek egy nőt, hogy játssza el a recepcióst.
Nem volt a csapat tagja.
Nem hiszem, hogy Hoyt egyáltalán beszélt volna
Blairrel.
Ő fogadja a hívásokat.
Elbűvölő nő.
És volt ez a kínos vacsora, amire, valamilyen okból,
öltönyt és nyakkendőt vettem.
Emlékszem, ránéztem Hoytra, hogy ez most komoly?
"Mikor vacsoráztunk utoljára asztalnál?"
Állítólag ő a világ legjobban fizetett férfi modellje,
és bár majd egy évtizede van a szakmában,
a siker nem szállt Hoyt Richards fejébe.
Az E! tévé műsora.
Nem láttuk a végső verziót, csak amikor kiment adásba.
Amikor Hoyt nem dolgozik,
itt tölti az idejét, Észak-Karolina csendes és nyugodt hegyei között.
Az egész Hoytról szólt.
Hoyt egy építőipari vállalatot is vezet.
Hoytnak vannak ezek a vállalkozásai, ahol a barátait alkalmazza.
Ez feszültséget szült a csapatban.
Jó tudni, akkor nem is zavarunk.
De Dave felel ezekért a dolgokért.
Mert alázatosnak kell maradni, értik?
Kicsit elszállt magától.
A csapatot tekintve
mintha folyamatosan tojáshéjon jártam volna, ahogy mások is.
Olyanok lettünk, mint egy diszfunkcionális család,
amely próbálja túlélni az apokalipszist.
Ez az irodánk.
Amikor Frederick még élt, bizonyos tekintetben
kivételezett velem,
ami rengeteg ellenszenvet szült
más tagokban.
Ironikus, hogy még mindig ő támogatott minket.
Repülőre szállt, elment a Karib-szigetekre egy hétre,
utána Svédországba, aztán meg Los Angelesbe.
Amikor úton voltam, barátságokat és kapcsolatokat
alakítottam ki a csapaton kívül.
Megismertem egy Donna nevű nőt.
Gyönyörű barna lány volt, teljesen elcsavarta fejem.
Elkezdtünk találkozgatni, de elég rendszertelen volt.
Rengeteget utaztam,
és csak havonta egyszer, vagy kéthavonta egyszer láthattam.
De komoly érzelmeim alakultak ki iránta,
és rájöttem, hogy ez az oly régóta démonizált dolog,
a szerelem, nem is olyan rettenetes.
Úgy éreztem, mellettem van
és törődik velem.
A Donnával való kapcsolatom úgy kezdte megnyitni a szívem,
ahogy még soha sem éreztem.
De titokban tartottam. Senki nem tudott róla a csapatból.
1999-ben
a mágneses impulzus eltolódik, és az emberiség nagy része elpusztul.
1999-ben a csoport létszáma egyre csökkent.
A megmaradt tagok
mind erősen függtek egymástól.
Íme.
Ilyesmiket jegyeztem fel.
"A biztonságos hely művelet."
Sokat beszéltek
Frederick halála után a póluseltolódásról.
A lakosság 1%-ának egytizede menekül csak meg.
Így kezdődött az egész.
Gyertek fel, hadd mutassam meg
a művelet alapvető részleteit.
Fel kellett halmoznunk élelmiszert, hogy önellátóak tudjunk lenni.
- Titkos rejtekhely. - Van lent egy bunker, mi?
- Igen. - Van hová menni katasztrófa esetén.
Hitték, hogy lesz egy komoly,
az egész világot érintő katasztrófa,
és hogy a Lure-tó környéke biztonságos hely.
Volt egy birtokuk odafent a hegyen, ahol barlangok is voltak,
és oda terveztek menekülni.
KRÍZISHELYZET NINCS VISSZAÚT
Hogyan fog megtörténni? Megfelelő volt az időzítés?
És ekkor a fegyverekre terelődött a szó.
SZAR VAN A PALACSINTÁBAN
Megtanultunk lőni.
Volt egy puskám és egy. 45-ösöm.
Csupán felkészültem a jövőre, és beszereztem a legjobb védelmet.
KÉSZÜLJ FEL A HARCRA HARCOLJ A VÉGSŐKIG
És a helyzet gyorsan ilyen irányba fordult.
THOMPSON'S GRO. PIAC & GRILL
Hát igen, elég komoly fegyvertáruk volt.
Felhalmoztak mindenfélét, ami szükséges lehet a túléléshez,
hogy biztonságban legyenek, amíg helyreáll a világ.
És aztán mindenkin segítettek volna, mindenkit megmentettek volna.
Én maradtam az utolsó nő,
és a pasim egy este leültetett, és azt mondta:
"Össze kell tartanunk, hogy túléljük."
"Az lenne a legjobb,"
"ha hajlandó lennél lefeküdni a többiekkel is."
"Ki az, akivel hajlandó lennél lefeküdni?"
Emlékszem, hogy megdöbbentett és felháborított a dolog.
"Ez csak vicc, ugye?"
Egyetlen nevet sem mondtam. És ez feldühítette.
Mondtam, hogy még gondolni sem vagyok hajlandó rá.
A végén már azt gondoltuk, szükségünk lesz nőkre,
hogy újra benépesítsük a földet, és felvilágosult embereket neveljünk.
Mint valami rossz sci-fi forgatókönyv.
Ahogy közeledett az új évezred,
rengeteg változásra számítottunk,
például szökőárakra és hurrikánokra.
Elkezdtünk aranyat és ezüstöt vásárolni,
mert az lett volna az egyetlen kézzelfogható pénzforrás.
Közben épp Londonba repültem, és azt mondom magamban:
"Nem is omlik össze a gazdaság."
"Nincs se szökőár, se földrengés."
Nevetségesnek tűnhet,
de kezdtem ismét kritikusan gondolkodni.
Ekkor vetettem fel a csoportnak,
hogy "itt éltek, Észak-Karolinában, kvázi egy buborékban,"
"de odakint nem történik semmi."
Nekem estek.
Már azt hittem, nem lehet rosszabb, de ugyanebben a beszélgetésben
azt is elmondtam, hogy megismerkedtem valakivel.
Elszabadult a pokol.
"Mi az, hogy megismerkedtél valakivel?"
Azt mondták, szakítanom kell vele.
Hogy önző vagyok, hogy nem fair vele szemben.
Hogy mit művelek.
Úgy állították be, mintha kegyetlen lennék a lánnyal,
hisz fogalma sincs, miben veszek részt.
És tudják, azt mondtam Donnának:
"Azt hittem, akarom ezt a kapcsolatot, de másképp döntöttem."
Hihetetlenül kemény és komoly voltam.
És az, hogy így bántam vele,
nagyon rossz érzés volt.
És ekkor kezdődött az, hogy Hoytot
meg kell menteni önmagától.
"Egyértelműen kezd megőrülni. Odakint nem bírja ki."
"Vissza kell hoznunk Észak-Karolinába."
"El kell zárnunk, hogy vigyázhassunk rá."
Alantas munkákat végeztettek vele, hogy alázatra tanítsák.
Nekem kellett elsőként lefeküdnöm.
Minden olyan munkát én végeztem, amit más nem akart.
Felhívtak, hogy menjek át.
John komoly bajba keveredett.
Besétáltam a konyhába, és ott ült John,
meghunyászkodva a konyhaasztalnál,
leborotvált hajjal.
Mármint kopasz volt.
Mondom: "Úristen, mi történt a fejeddel?"
Ők meg: "Igen, mondd el Megnek, mi történt!"
Utasítottak, hogy Észak-Karolinába kell költöznöm,
és fel kell adnom a karrieremet.
A szívem mélyén tudtam, hogy nem állok rá készen.
Azt mondták, azért, nehogy kísértésbe essek,
nehogy eszembe jusson elmenni,
leborotválják a hajam, hogy ne tudjak modellkedni.
Emlékszem, hogy a tükörbe nézve
csak arra tudtam gondolni,
hogy "ha lenne hajam, most lehetnék Milánóban"
"vagy Párizsban, Claudia Schifferrel vagy Cindy Crawforddal,"
"és napi 25 ezret keresnék."
"Nem vagyok spirituális, mert inkább lennék ott."
"Kopasz háziasszonynak" gúnyoltak.
Úgy értelmeztem, hogy ez az én hibám.
Ha olyan tudtam volna lenni, mint ők,
nem kellene keresztülmennem ezen.
De mivel úgy éreztem, én voltam a hibás, hogy valami nem stimmel velem,
azt hittem, sosem fogják abbahagyni.
Úgy gondoltam,
hogy sosem tudok azzá válni, amit elvárnak tőlem.
Eljutottam arra a pontra, hogy úgy éreztem, nem bírom tovább.
Úgyhogy menekülési tervet eszeltem ki.
Elmentem a reptérre,
és New Yorkba mentem összepakolni a cuccaimat.
Egy éjszakát akartam csak maradni indulás előtt.
És naná, hogy megjelentek New Yorkban, az ajtóm előtt.
Emlékszem, az egyikük leült az ajtóban,
nehogy megszökjek az éj leple alatt.
Úgyhogy ott aludtam, az ablak mellett, és azon gondolkodtam, hogy kiugrom.
De nem tettem.
És visszavittek Észak-Karolinába.
Úgy három-négy hónapig bírtam.
Gondoltam, ezúttal nem kapnak el.
"Az ki van zárva."
A július 4-i hétvégén történt.
1999. JÚLIUS 4.
Amikor elmentem, hagytam egy búcsúlevelet,
amiben megírtam, hogy kilépek.
"Hivatalosan is kiszállok."
"Minden, amit mondtatok rólam, igaznak bizonyult."
"Reménytelen eset vagyok, önző és lusta alak."
"Elvesztegettem az életemet."
"Megérdemlem, hogy olyan senkiháziak közt legyek, mint én magam."
"David, mindig azt mondtad,"
"hogy bajban ismerkszik meg az ember."
"Elborzadok, ha belegondolok, milyen árat kell majd fizetnem."
"Nem elég, hogy elárultam Fredericket és azt, amit képviselt,"
"de most még titeket is. Sokszor elmondtam már,"
"hogy ti vagytok az egyetlen barátaim."
"Soha többé nem találkozunk."
"Aláírás: Idióta."
IDIÓTA
Előrendeltem egy taxit,
ami hajnali fél háromkor vett fel.
Reméltem, hogy akkor mindenki aludni fog.
Volt két németjuhászunk, úgyhogy csendben kellett kiosonnom,
hogy nyugton maradjanak.
Kavicsos felhajtónk volt,
körülbelül másfél mérföldre lefelé a dombon, az erdőn át.
Amikor hallótávolságon kívül kerültem,
rohanni kezdtem.
És leléptem.
Igen, és többé nem is tértem vissza.
Emlékszem, megkérdeztem az egyik fiútól, hogy hol van John.
"Nem láttam mostanában. Visszament New Yorkba?"
Azt mondta, "igen, elment."
Nem beszélhettem és nem is kérdezhettem Johnról.
Kaliforniába mentem, hogy minél messzebb legyek tőlük.
Kb. 3 000 dollárom volt. Nem tudtam, hová menjek.
Emlékszem, hogy felhívott Hoyt, és elmondta,
hogy nagyon rossz állapotban van.
Nagyon leharcolt volt.
Az agya teljesen kiüresedett.
Erkölcsileg és lelkileg is,
mint egy zombi.
Mondtam, hogy "figyelj,"
"itt maradhatsz addig,"
"amíg kitalálod, mihez kezdesz."
"Itt lakhatsz, hogy ne kelljen a számlák miatt aggódnod."
Fabio elképesztően lojális.
Nála a barátság egy életre szól.
Nem tudom, hogy ösztönösen tudta-e,
vagy ennyire lefoglalta a karrierje,
de akkoriban nem izgatta,
mintha mi sem történt volna.
"Gyere, lakj nálam, menjünk együtt edzeni."
"Nem kérdezek semmit."
Azt sem kérdezte, miért voltam kopasz.
Kitaláltam valami sztorit egy extrém fotózásról.
Hoyt tényleg rendkívül sikeres modell volt,
és hirtelen pénz nélkül maradt, nem volt semmije.
Azok az emberek olyanok voltak, mint a piráják. Mindent felzabáltak.
A Fabiónál töltött időnek hála
átgondolhattam és elkezdhettem feldolgozni
az érzéseim egy részét.
Még töprengtem, hogy visszamenjek-e.
Hoyt őszintén és nyitottan beszélt a dologról.
Tudtam, hogy eljön ez a pillanat.
Az élet végül úgyis pofon vág,
és rájössz, hogy "úristen, mintha nem lettem volna önmagam."
Mondtam neki, hogy az emberek legtöbbször
valaki mást hibáztatnak.
"De kettőn áll a vásár."
Beszippantotta,
de elég okos volt, hogy kiszálljon és rájöjjön, hogy hibát követett el,
és feltegye a kérdést, hogy mihez kezdjen?
Kábé egy év múlva beültünk egy barátommal
egy Beverly Hills-i étterembe.
A főpincér felismert, és megkérdezte: "Ön Hoyt Richards?"
Mondom, igen. Ő meg: "Dar barátja vagyok."
Nem tudtam, mit feleljek.
Arra kértem, mondja meg Darnek, hogy LA-ben lakom és egyedül vagyok.
Imádkoztam, hogy megkapja az üzenetet,
és értse is, mire célzok.
Három hét múlva csörgött a telefonom:
"Helló, Hoyter! Itt Dar."
Én meg: "Helló, Dar!"
Ő meg: "A terapeutámtól hívlak."
"Azt mondta, hívjalak fel."
Amikor végre találkoztunk, elmondtam neki,
hogy elegem lett Észak-Karolinából.
Elmeséltem, mi volt a helyzet, mielőtt eljöttem.
Egy bárban voltunk, jól éreztem magam.
De amikor beszálltam az autóba:
"Viú-viú!"
Volt egy töltött fegyver a kocsiban, és nem álltunk meg.
Lehajtottunk a felhajtón a tóparti házhoz, és leparkoltunk.
Kiszálltam a kocsiból. A fickó erősítést hívott.
És hátulról leütöttek.
Ott volt az autópálya-rendőrség, a seriff, a rendőrség, szirénák szóltak,
a srácok meg ordítottak:
"Ne mondd meg a neved! Ne mondd meg a neved!"
"Nem kell semmit tudniuk."
RUTHERFORD MEGYEI BÖRTÖN
Óvadék fejében kiengedtek minket,
és kitöltöttünk valami papírt, amit nem is értettem pontosan.
De pontosan ugyanolyan volt, mint amit ezek a milicisták
és a Ruby Ridge-i fickó töltött ki. Közölte a kormánnyal,
"Nincs hatalmad felettünk. Függetlenek vagyunk."
Az egész államot magunkra haragítottuk.
Értesítették az ügyvédeket és a magánnyomozókat,
hogy kormányellenes terroristának tartanak minket.
Ezután úgy voltam vele, hogy a francba az egésszel.
Felhívtam a haverokat, és kiléptem a csoportból.
Halálra voltam rémülve.
Darral lakótársak lettünk.
Az első hat hónapban csak próbáltuk kielemezni
a tapasztalatainkat az Örök értékekkel.
"Emlékszel, amikor ez volt?"
"Szerinted mi lehetett? Fura volt, nem?"
"Mi a fene volt ez?"
Próbáltuk visszafejteni a történteket.
Felidéztük, miket mondott Frederick.
Ismét hangsúlyozzuk,
amit már említettünk, hogy ezek a platformok arra szolgálnak,
hogy a nagyközönséget tájékoztassuk,
hogy megakadályozzuk a szekták
félelmeken és babonákon keresztüli terjedését.
Félelemmel, babonákkal
és bűntudatkeltéssel nem állíthatók meg, csak ragyogó, univerzális tudással.
Aki arra kényszeríti önöket, hogy meghajoljanak előtte vagy imádják őt,
az a legsötétebb földi erők eszközét alkalmazza.
Sokan mondták az évek során, hogy ez szekta.
"Nem gondolod, hogy esetleg az?"
A fejem így... Egy percig nem is hallottam Hoyt szavait.
A szekták ellen vagyok.
Senki ne merészelje azt mondani, hogy szektás vagyok.
Kérdezem, tud-e valamit a szektákról? Ő meg: "Nem igazán."
Én meg: "Én sem. Nem hiszem, hogy az volt."
"Hadd nézzek utána egy kicsit."
Volt egy bestseller, Combating Cult Mind Control címen.
Az agymosás létezik.
Az intelligens, okos embereket is meg lehet téveszteni.
A szerző, Steve Hassan szektatag volt.
Arra vették rá, hogy szörnyű tetteket kövessen el.
Gondoltam magamban, ez biztosan szekta.
De megvettem a könyvet.
Az első 60-70 oldal arról szólt, hogyan nevelték át.
Csak a név volt más.
Mintha a saját történetemet olvastam volna.
Életem egyik meghatározó pillanata volt.
Szükségem is volt rá, mint egy falat kenyérre.
Bár fájdalmas volt, szükségem volt rá.
Letelefonáltam párszor Észak-Karolinába,
hogy ez egy szekta. "Agymosottak vagytok."
Tudtam, hogy süket fülekre találnak a szavaim,
de mégis jó érzés volt.
John felhívott, és azt mondta: "Meg, ez egy szekta."
"Mindig is az volt."
Emlékszem, a pasim mindig azt mondta:
"Ez nem szekta, basszus, blablabla."
És elhordott mindennek,
üvöltözött velem.
Én persze teljesen kiborultam.
Remegtem, és azon gondolkodtam, hogy meneküljek el ettől.
Nálam volt apám pisztolya, és a mennyezetbe lőttem vele.
Amint megtettem, kiakadtam.
Tudják, sokkot kaptam.
Akkor kerültünk a képbe a feleségemmel,
amikor kezdtek rosszra fordulni a dolgok Meg körül.
Megtapasztalhattuk az Örök értékek tagjainak sötét oldalát.
Határozottan fenyegették Meget.
Nem bírtam. Halálra rémültem,
úgyhogy összepakoltam, és hazaköltöztem.
Akkoriban le voltam égve,
de mindig ott lapult a gondolat a fejemben,
hogy itt vannak a drágakövek,
amikért kb. 200 000 dollárt fizettem.
IGAZGYÖNGY LÓTUSZKERETBEN ZAFÍRGYŰRŰ
Felbecsültettem őket,
és a hat-hét drágakő, azt hiszem, összesen 11 000 dollárt ért.
Akkor jöttem rá, hogy átvertek.
A srácok Észak-Karolinában egy olyan házban éltek,
amit részben én fizettem ki.
Az üzletüket is én finanszíroztam.
Nagyon dühös lettem, és végül bepereltem a többi tagot.
Tudják, perelni fogom a megmaradt tagokat,
mert ez nem is csak a pénzről szól,
hanem arról, hogy mit tesznek és mi mellett állnak ki...
Nem tudtam, hogy végződik majd,
de az ügyvédem azt mondta,
hogy komoly küzdelemmel járhat.
Mindenáron vissza akarta kapni a pénzét,
mert az észak-karolinai srácok megpróbálták eladni a tóparti házat,
próbáltak mindent eladni.
36 vállalatuk volt, ez az egyik leggyanúsabb részlet.
Azt mutatja, hogy valami nem stimmel.
AZ ÁTUTALÁSOK ELTERELÉSRE SZOLGÁLTAK
A nyomukba eredtünk, ami végül békéltetéshez vezetett.
John Hoyt felkeresett,
és azt mondta, mindenkit beperel, és megpróbálja megszerezni a pénzt.
"Segítesz?"
Azért kérhette a segítségemet, mert tudta,
hogy régebben könyvelő voltam.
Azt mondta,
hogy 10 000 dollárt ad, ha mindent sikerül elrendezni.
Úgyhogy Johnnal elmentünk a tóparti házhoz.
13 év után akkor láttam először újra a házat.
Akkor már csak talán öten voltak.
Sokat beszélgettünk,
de végig hazudoztak.
De az volt számomra a legfelkavaróbb, hogy tudtam,
hogy 2-3 éve még
az ő oldalukon álltam volna,
és ugyanígy hazudoztam volna.
Minden gyanús volt, mert nem a világ szabályaihoz tartottuk magunkat.
Más elvek szerint éltünk.
Végül eljutottam oda,
hogy nem tudtam ennek a részese lenni.
És úgy jöttem el, hogy kudarcnak éltem meg.
Itt állt a ház, ezen a birtokon.
A srácok azt hitték, hogy egymillió dollárt kapnak majd
a telekért a házzal,
de megállították őket.
2002-ben
az ügyvédemet felkereste az ügyvédjük,
így tudtuk, hogy van lehetőség arra, hogy ezt valahogy megoldjuk.
Így lezártuk az ügyet,
szinte minden vagyontárgyat eladtak, ami az Örök értékekhez kapcsolódott,
így az Örök értékek gyakorlatilag megsemmisült.
Elégedett voltam ezzel.
Nem tudtom, mi történt ezután a tagokkal,
és őszintén szólva, akkoriban nem is érdekelt,
csak tovább akartam lépni.
Azt hiszem, számomra az a legnehezebb,
hogy rengeteg embert bántottam.
Mások sebeit nem gyógyíthatjuk be, de komoly erőfeszítéseket tettem,
hogy visszataláljak a családomhoz,
és mire visszatértem,
anyám rákos volt.
Csak azt akartam kérdezni...
Anyámat már csak az élete végén láttam,
és akkor már
parókát hordott,
mert kemoterápiára járt.
Olyan bátor volt.
Nem értünk el.
És én jöttem rá, hogy egy szektában voltál.
Abban az évben, amikor John kilépett,
eljött a családi karácsonyra.
Ez volt az első alkalom, hogy lehetősége nyílt
megismerkedni a feleségemmel és a gyermekeimmel.
Ő itt Helen. Ő pedig Matthew.
Egy kis idő kellett, hogy John újra a régi legyen.
Ez mindenkinek nehéz.
Nem hinném, hogy bárkinek gyorsan megy.
Oké. Hali! John Hoyt vagyok.
Jelenleg 41 éves,
és rettegtem hazajönni.
Ahogy anyám betegsége egyre súlyosabbá vált,
úgy döntöttem, én fogom gondját viselni.
Valahogy fel voltam rá készülve,
azok után, hogy láttam Freddie-t haldokolni.
Csak annyit mondott, hogy szeret.
És hogy megérti.
Nagyon hálás vagyok Istennek.
Azt hiszem, az imáim meghallgattattak.
Hazatértél.
Nem láttam őt 12 évig.
És azt mondta:
"Olyan érzés volt, mintha bebörtönöztek volna."
El tudtam mondani neki,
hogy meghallgattattak az imái, és tényleg segítettek rajtam.
Szörnyen éreztem magam.
Annyi esküvőről és diplomaosztóról maradtam le.
Mindig meghívtak.
De cserben hagytam őket.
Az időt kerekét már nem lehet visszaforgatni.
De anyám betegsége lehetőséget adott,
hogy bebizonyítsam a családnak,
hogy visszatértem.
Rendkívüli dolog számomra,
hogy visszanézve látom,
hogy 16 évesen elég volt annyi,
hogy lemenj a tengerpartra a barátaiddal.
Ennyi úgy megváltoztatta az életedet, hogy beléptél egy szektába.
Nyaranta Nantucketben vagyok,
sokan jönnek látogatóba.
És ők...
A felépülésben most ott tartok, hogy próbálok megbocsátani magamnak,
és próbálom megérteni, hogyan történt mindez,
hogy másoknak is mesélhessek
azokról az intő jelekről, amikről én magam sem tudtam.
Hoyt, mesélje el nekünk, miben hasonlít ez más szektás viselkedéshez.
Nem szektához csatlakozunk. Nem árulják el előre, hogy szekta.
Amolyan becsalogatós módszer.
Minél többet meséltem az Örök értékekről és főként Freddie-ről,
annál többen ismerték fel a történet egy-egy verzióját
a saját életükben. "Várjunk csak!"
"Ez hasonlít a kapcsolatomra"
"az apámmal, az anyámmal vagy az edzőmmel."
Még csak 16 éves voltam, sok minden változott az életemben.
Akitől szeretetet és elfogadást vársz,
valamilyen módon bántalmaz és irányít.
Több ezer beszélgetés során
egyszer sem találkoztam olyannal,
aki nem élt át hasonlót.
Öntudatlanul is toborzóként működtem. Ez volt a dolgom.
Rengeteg ember van,
akiknek én mutattam be
Freddie-t és az Örök értékeket.
És ezzel együtt kell élnem.
Csak nemrég vettem fel Hoytnak a telefont.
És meg kell, hogy mondjam,
töltöttem is magamnak egy pohár ír whiskey-t,
és gyorsan fel is hajtottam.
És csak aztán vettem fel.
Jót beszélgettünk.
Valóban megbánást tanúsított, és azt mondtam neki:
az, amikor áldozattá váltam vagy valaki megbántott,
nem engem minősít.
Az, hogy bekerültem egy szektába
és Freddie áldozatává váltam, nem az én történetem.
2002-BEN JACKI ELSŐ NŐKÉNT MÁSZTA MEG AZ EL CAPITAN EGYIK ÚTVONALÁT.
Megtörtént velem,
de megtanultam ügyesebben hibázni és továbbra is kockáztatni,
hogy mindig újabb kihívások elé állítsam magam.
A Hoyttal való beszélgetéskor rájöttem, hogy milyen érzékeny lélek is ő.
És nagyra értékelem azt, hogy felvilágosítja az embereket.
Sajnos az elménk irányítható, ha fogékonyak vagyunk az ilyesmire.
Nem lehet előre látni.
A szekták létezése nem újdonság.
A politikai és vallási rendszerek
ezeket az eszközöket használják.
A legősibb félelmeinket használják ki.
Az Örök értékek tagjaként,
láttunk más csoportokat, amiket szektáknak minősítettünk.
JIM JONES SZEKTAVEZÉR
De magunkat sosem láttuk annak.
Itt vannak velem Örök kísérőim,
akiket 16 éves koruk óta ismerek.
John Hoyt, aki nemrég végzett a Princeton Egyetemen.
Nem könnyű visszatekinteni az első találkozásra Freddie-vel
vagy mással a csapatból, és kimondani,
hogy "igen, beszerveztek". Majd újrakeretezni az életed.
Egy brooklyni fickó volt,
aki hazudott arról, hogy ki ő és mit tett.
Azt állította, hogy árva,
de az anyja, azt hiszem, 2023-ban halt csak meg.
Szegény Fredet jól átverték.
Frederick áldott jó lélek volt, soha nem csalt.
Nem volt szekta. Szó sem volt ilyesmiről.
Ez az igazság.
DOROTHEA CARROLL, FREDERICK ANYJÁNAK HANGJA
Ha valaki megismerkedik Johnnal,
rögtön azzal kezdi, hogy szektás volt.
Tudom, mit éreztem és mit tanultam az Örök értékekből.
És nem állt meg az életem.
Sőt, akkor indult a spirituális utam.
Úgyhogy meg akarom védeni azt, aki szerintem Frederick volt,
és azt, amit tanultam tőle.
Őszintén szólva, ha az Örök értékekre gondolok,
nem is tudom, hogy szektaként gondolok-e rá.
Ne felejtsék,
Frederick a barátom volt.
Amikor elváltak útjaink és magamra maradtam,
ezerszer rosszabbul voltam.
AZ ÖRÖK ÉRTÉKEK NÉZETEI
Ha végigviszem a tanításokat egészen a végső mondanivalóig,
talán sokkal többet érhettem volna el.
Ki az,
aki ebben a pillanatban ezt a tévéműsort nézi?
Freddie most biztosan nagyon örülne ennek.
Örült, mert nem látna ebben semmi különösebben rosszat.
Örülne, hogy megtartotta a pozícióját.
Az emberek oly sok év után is beszélnek még róla.
Az életem egy őrült szappanopera.
Ha leülnek, és elképzelik
mindazt, ami történik, miközben egy műsort néznek,
a külső szemlélőnek úgy tűnhet,
hogy mondok ezt meg azt, manipulálok...
Ez az Örök értékek legfőbb üzenete:
Akik nem tudják egymást feltétel nélkül szeretni, mind csalók.
Az Örök értékekben vannak zsidók, muszlimok, keresztények és hinduk.
Szeretjük egymást, együtt dolgozunk.
Azt üzenjük önöknek, hogy önök is képesek rá.
Nálunk így van. Ez már a miénk. A teljes szeretet.
És mi ezt elhittük.
Úgy gondolom, hogy Freddie nagyon sérült volt.
Szerintem nem értette, mi a szeretet.
És emiatt
hatalmas károkat okozott maga körül.
De nem mondhatom azt,
hogy "kimosták az agyam, és nem én vagyok hibás."
Felelős vagyok mindazért, amit mondtam,
amit tettem, a bántalmazásért, amiben részt vettem
vagy ami ellen nem léptem fel.
Rengeteg szégyent hordoz magában az ember.
Megtanultam, hogy a szégyen ellenszere
a sebezhetőség.
És úgy fejezhetjük ki a sebezhetőségünket,
hogy elmeséljük a történetünket, és a magunkénak tartjuk.
Minden hibájával együtt. Csak meséljük el!
JOHN ANDREADIS VISSZAUTASÍTOTTA AZ INTERJÚT.
DAVID SEAMAN ÉS FRITZ DIEKMANN NEM VÁLASZOLT
A FREDERICK HALÁLÁVAL KAPCSOLATOS KÉRDÉSEKRE.
HOYT RICHARDS SZÍNÉSZ, ÍRÓ, RENDEZŐ ÉS PODCAST MŰSORVEZETŐ LETT.
KILÉPÉSI TANÁCSADÓKÉNT IS DOLGOZIK SZEKTATAGOKKAL.
HOYT ÉS DONNA JEGYBEN JÁRNAK.
Felirat: Őri Eszter TransPerfect Media